Obsahy(2)
Kontroverzní japonský režisér Takaši Miike je tvůrcem tohoto znepokojujícího hororového filmu o ovdovělém producentovi, který se rozhodne zorganizovat konkurz na svou potenciální novou manželku. Mezi mnoha uchazečkami zvláště vyčnívá především jedna - rozkošná bývalá baletka oblečená v bílé. Vdovec je jejím záhadným půvabem zcela fascinován a nemůže uvěřit vlastnímu štěstí, dokud se svou budoucí nevěstou nezačne zabývat podrobněji. Detaily z jejího osobního života do sebe tak úplně nezapadají, nohy má zohyzděné řadou ošklivých jizev a Aoyama až příliš pozdě zjistí, že lidé v jejím okolí mají ve zvyku záhadně mizet. Když v jejím obýváku objeví spoutaného muže s uříznutým jazykem a chodidly, usoudí, že ona dívka patrně nebude ženou jeho snů. (Cinemax)
(více)Recenze (235)
Tak tohle mě fakt nedostalo. První půlka pěkná nuda, velice průměrá romantická ehm... komedie. Pak ale přijde záběr s pohybujícím se pytlem a vy jste napružení na 150% a slintáte a třesete se zároveň, co z toho nakonec bude... no a ten konec - prvoplánová hra na efekt a opravdu velké zklamání. Tak nějak to dopadá, když si na akupunkturu najmete amatéra... ()
Aneb nelži ženský, nelži ženský, nevyplácí se to. Problém Konkurzu není v nápadu, je v provedení. Pokud dvě třetiny filmu sledujeme de facto romantický film, chtěl bych se o hlavní postavě dozvědět něco víc a neposlouchat kvanta tuctových dialogů. O Shikegharovi víme alespoň základní data: je takovým tím nezajímavým dobráckým strejdou od vedle, který ani onen sobecký krok v podobě fiktivního filmového konkurzu nemyslí zle a touží pouze po změně svého statusu osamělosti. Poklidné vyznění a nádech romance občas znásilňují SILNĚ znepokojivé záběry Asami, která se ve vyklizeném bytě krčí u telefonu a společnost jí dělá pouze jeden podezřelý pytel. Drobné výzvy pro divákovu zvědavost se transformují v konkrétní událost až v samotném závěru a jde o veletoč skutečně veletočovitý. Nástřel obstará nechutná snová sekvence a poté se film během jediného okamžiku přelije do diametrálně odlišného žánru. Než smysly stihnou pobrat nápor zobrazeného zvěrstva, je konec. Fakt, že o Asami nevíme téměř nic, je v kontextu s dějem v pořádku - závěrečná část má díky šikovným kontrastům a nevědomosti hodně brutální dopad alá "hodný strejda versus nedefinované ženské ultrazlo" (účel splněn - sledování závěru je krajně nepříjemné a šokující). Hororového diváka bude sice rozčilovat nudná romantická část filmu, každopádně pozornost si tenhle zákeřný žánrový crossover rozhodně zaslouží. ()
Film má své kouzlo při prvním shlédnutí. Jeho největší výhrou je, že každého, kdo o příběhu nic netuší musí zaskočit. I přesto, že je velmi dobře natočen, podruhé už bych se nedíval. Na to, že je to horor však jeho technické zpracování nese řadu kvalit. Psychologický flashabck, pomocí kterého se nám promítne hrdinčin příběh nemá ve své syrovosti a surovosti daleko do Nahého oběda, či Jakubova žebříku. Nejen v těchto scénách demonstruje režisér svůj nesporný vizuální talent. Škoda však, že kouzlo prvního shlédnutí už se nevrátí. ()
Hustá pani. Než takovou, radši žádnou, a to si myslím, že jsem tvrďák, co něco vydrží, ale kiri, kiri, kiri? To asi ne...:-) ()
Spousta kvalitního řemesla a zajímavě naťuknutých myšlenek a paralel ve službách neuchopitelné psychopatické povídky, z níž si neodnesete vůbec nic. Je skvělé, jak Miike nejprve ukolébá diváka v docela pohodovém rodinném dramatu skrze dlouhé statické záběry, načež nasadí zábavnou montáž v průběhu samotného konkursu a poté značně urychlí střih a znestabilní rámování ve fázi, kdy přestává být jasné, na čem hlavní hrdina vlastně je. Škoda, že v závěru to úplně uniká i otupělému divákovi, který možná je správně naštvaný nad tím, co se ve filmu děje, ale není veden k vystupňování své reakce také tím, proč se to vlastně děje a jaký to má účel. Kult, který chápu, ale nepobírám. 65% ()
Kiri kirii kiri kiriii! Moje hodnotenie je významne ovplyvnené tým, že som čerstvo predtým dočítal skvelú predlohu a nemôžem zakryť sklamanie. Kým kniha je klasická Hitchcockovka, nepokoj a paranoja ohľadom ústrednej femme fatale sú budované postupne a v náznakoch a vyvrcholia až čiernohumorným brutálnym záverom na posledných dvadsiatich stranách, Miike je oveľa explicitnejší a v snahe udržať pozornosť hororového fanúšika si tu vymyslel samoúčelné šokujúce scény (celá snová pasáž je vycucaná z prsta, rovnako ako vytrhnutý jazyk, prsty apod.). Postava Asami je v knihe tajomnejšia, sympatickejšia a najmä to nie je horor ale satira so strašne vtipným záverečným dialógom. ()
Vůbec jsem nečekal, jak mě dokáže vystrašit na první pohled obyčejný plátěný pytel, který se začne hýbat. Slabším jedincům doporučuji vynechat posledních 30 minut filmu a brát to tak, že viděli takový trošku podivný romantický film. ()
"Celé Japonsko je osamelé." ...a všetci Japonci sú obete. Obete, ktoré poznajú len tri hodnoty: lásku, bolesť a smrť. Film-zmija, hra žánrov a významov, i svojho času kúsavé vyobrazenie doby a generačných nálad prostredníctvom osamelých postáv, poznačených minulosťou a dávnymi traumami. "Kiri kiri kiri..." ()
Audition je hlavne ľudská dráma spočiatku plná romantiky, v ktorej sa Takashi Miike zameral na dva pohnuté osudy ústrednej dvojice Shigeharu a Asami. Shigeharu Aoyama (v podaní Ryo Ishibashi) už neznesie byť osamelý a tak s pomocou svojho kamaráta od filmu, usporiada konkurz pre fiktívny film, aby si s pomedzi uchádzačok vybral tú pravú. A tu spozná Asami (Eihi Shiina), peknú kočku s výzorom Sadako z Ringu. Romantická nálada sa dá vo vzduchu až krájať, avšak postupom času sa na povrch dostávajú rôzne znepokojujúce informácie. Takashi Miike sa v tomto svojom kvalitnom snímku pohral hlavne v druhej polovici, ktorá je veľmi pestrá. Film obsahuje vinikajúcu gradáciu, prejde sa totiž od < ľahkého čajíku pre kojencov, až po tvrdý 90% alkohol. > Audition ponúka výborné herectvo, príbeh, a zamyslenie nad faktom – je vaša priateľka normálna alebo je to len zasraná defka, ktorá vo chvíľach vašej neprítomnosti praktikuje gore orgie, a v ktorej sa postupom času akumulovala smrtiaca nenávisť za to, že ste ju nechali raz pár minút čakať ? Chlapi, pozor na tie kur*y !!! ()
Říká se , že když chcete udělat ze starýho chlapa blbce, dejte mu mladou ženu....mám pocit, že tenhle strejda přišel o víc, než o společenský kredit.....Parádní pomalá jízda směřující k nevyhnutelnému finálnímu masakru....No a Pan Pytel...toho z hlavy asi dlouho nedostanu! ()
Tak tento film jsem si pořídil vlastně+ náhodně...na benzínce. Důvodem bylo mé uchvácení a pohlcení hororovou sérií Ring. Jednoduše jsem chtěl další japonský nářez a také jsem ho dostal. Bizarně laděný, fyzicky krutý horor je od Ringu sice skok jinam, ale atmosféra je opět skvělá. Velmi promíchaná dějová linie dělá z filmu složitější, ale o nic méně kvalitnější záležitost. Asami a její nelehký osud, který ráda praktikuje na druhých. ()
Film se poměrně dlouhou dobu tváří jako naprosto nevinná romance, mezi jedním stárnoucím mužem a mladou dívkou postupně vzniká milostný vztah. Jen občas se objeví malá indicie toho, že vše není úplně tak, jak by mělo být. Pomalu houstnoucí atmosféra je umocněna kontrastní romantickou hudbou, světlými barvami a poetizující kamerou. Jen občas probleskne paralelní svět, možná sen, možná myšlenka, možná realita. Čím častěji a hlouběji se noříme do druhého světa, tím méně si jsme jisti tím, co je vlastně zač. Surrealistické scény se obtáčí jako liány kolem života hlavního hrdiny. Divák je nucen zpracovat nepřeberné množství informací. Mnohdy jsou natolik protichůdné, že je složité infiltrovat Miikeho způsob myšlení, ale pokud se to podaří, budete odměněni poznáním, že horor nemusí mít zákonitě hloupý scénář. ()
Tak trictvrte filmu doufame, ze budeme tentokrat usetreni. Ovsem, ze marne. Reziser Miike nam ani tentokrat nic nedaruje. Ano bude to bolet pratele, a to nepredstavitelne. Prvni cast filmu je velmi vtipna (skoro jako Formanuv Konkurs), jemna az roztomila. Japonsti bussinesmani konverzuji nad sklenkou whisky, zni jazzova hudba. Nenechte se zmast. Film mi malinko pripomel atmosferu pribehu, oblibeneho spisovatele Harukiho Murakamiho je ovsem adaptaci romanu jeho jmenovce take velmi slavneho Ryu Murakamiho. Snad tedy mene mysticke, ale stale velice originalni. Ryo Ishibashi ztvarnujici hlavni ulohu je take skveli. ()
Můj první čistě asijský film. Bohužel mě nepotěšil, první půlka filmu se pomalu rozjíždí, pak přijde scéna s pytlem a očekávám nějakou akci. Ale nic. Když se pro změnu objeví náznak erotické scény, je rychle utnuta a následuje část, kde nevím, co je sen a co jen realita. To vše je završeno naturalistickým mučením. Následně se hlavní hrdina probouzí po prožité noci a chvíli máte pocit, že všechno mezitím byl jen sen. Ale pak je opět skok zpět (po mučení), přičemž se paralelně udané skutečnosti navzájenm vylučují. Nevím, co si o tom myslet, kdyby existovala knižní podoba tohoto filmu, patrně by získala 5*, ale film byl matoucí. ()
Prvá hodina je maximálne zavádzajúca a asi aj preto je tá druhá natoľko šokujúca. V tej prvej totiž nič, okrem jedného vyrušenia, nenaznačuje nadchádzajúce udalosti. Tie sú nám však predstavované prapodivnou montážou, kde nevieme, čo je pravda, čo predstava, čo spomienka, a aká je časová následnosť. Film doslova fyzicky bolí, ale 16 rokov po jeho vzniku predsa len nový divák nebude omdlievať hrôzou. Nastolené otázky sú jasné, film si ponecháva určitú otvorenosť vo svojom výklade, čo je asi iba dobre. Trochu problém mám s logikou nastolenej zápletky, takýto konkurzový fake je značne pritiahnutý za vlasy, ale asi to treba brať ako súčasť Miikeho hry, všetci vieme, že on "je niekde inde". ()
Počas prvej polovice filmu, v ktorej sa nič nedeje som bohužiaľ dokázal dvakrát zaspať. Moje 3* sú za záver filmu, ktorý ma teda rozhodne prebudil. Pozor na kumulovanú negatívnu energiu v našich polovičkách :) ()
Pomalu si zvykám na odlišnou východoasijskou mentalitu, s níž i filmoví tvůrci překračují hranice mnohem víc a mnohem dál, než kam je obyčejná mysl našince někdy ochotna vstoupit. Jenže Konkurs mi dal při rozdýchávání viděného slušně zabrat. Tady šlo navíc vstup do jiných dimenzích hned ve dvou směrech, kdežto ten první začal probíhat už skrze drobné zneklidňující a spočátku těžce definitovatelné útržky uprostřed originální romance, které nás postupně zavádí do jakéhosi paralelního světa, v němž se stejnými postavy probíhá všechno možná úplně jinak? Takaši Miike spolu s tajemstvím kolem hlavní hrdinky a prolnutím reality se sny a představy chrlí spoustu výjevů a informací, z nichž mnohé se stávají až protichůdnými. Víc, než polovina snímku mi tu navzdory pomalému tempu ubíhala velmi rychle, protože jsem sledoval napínavé romantické drama, až jsem se záhy uprostřed surrealistického kolotoče s bizarně brutálním vyvrcholením nevšední lásky ztratil a záhy zas prožíval šok. Chvíli jsem nedokázal k sledovanému zaujmout jasné stanovisko, až mě režisér znovu překvapil, znovu uzemnil a posléze znovu zamotal hlavu dalším překvapením. Chvílemi jsem měl ze způsobu vyprávění podobný dojem, jako ze soudobých filmů Davida Lynche a mám pocit, že mnohé scény Konkursu si ve výsledku lze vyložit více způsoby – důležité však je, že ač si je vysvětlíte a dosadíte ke konci jakkoliv, celý příběh v obou paralelních linkách dochází k jednotnému závěru. Minimálně pokud jde o poslední vyřčené věty, které s něžným hlasem završují tento moderní romantický horror naštěstí smysluplně... a dá se říct, že i s myšlenkou. [75%] ()
prva hodina malo zaujimava roztahana skoro nuda s jedinym momentom, ktory dava do druhej polovice urcitu nadej (skakajuci pytel).. druha polovica vsak meni svoj zaner o 100% a z akejsi romantickej dramy tu mame zrazu sokujuci nasilny thriller, ktory mi vsak neprisiel vobec zaujimavy, ale skor ako zmatocny..a celkovo pointa ma znacne mina. oplati sa dufat, ze to bol len sen. 60% ()
Čekal jsem větší řezničinu. Snímek mi nepřipadá vůbec brutální a jsem docela zklamán, že jsem neviděl více krve a více násilí. Prvních 75 minut byla docela nuda, ale závěr vše zachránil a dost jsem se bavil a hlavně scéna s lankem byla krásná a dojemná. Řekl bych, že Takashi Miike natočil docela neobvyklý romantický snímek, který jsem nikdy předtím neviděl. ()
Romance po Miikeovsku, která se zvrtne v pořádně bizarní peklo, plné dost úchylných obrazů a výjevů. Celý film je navíc protkán Lynchovskými sekvencemi napjatého očekávání a nejistoty, které doprovází tichý hukot vzduchotechniky budov. Na pětku to tentokrát nebude, ale za podívání rozhodně stojí. ()
Reklama