Epizody(8)
Obsahy(1)
Holly je citlivá čtrnáctiletá dívka, která do školní eseje popsala násilné chování nevlastního otce Simona. Rodiče obvinění popírají, ale… kde je pravda? Neobvyklý případ začne vyšetřovat sociální pracovník Lars. Ten je o pravdivosti příběhu Holly přesvědčen. Rodiče ale tvrdí, že v eseji nejde o nic jiného než literární vzpouru puberťačky. Pobouření veřejnosti na sebe nenechá dlouho čekat a sympatie veřejnosti kolísají. O kvalitě seriálu Výkřik bez ozvěny svědčí řada mezinárodních filmových cen a ohlas diváků, kteří na drama z prostředí rodiny a sociálních služeb reagovali s nadšením. (Skylink 7)
(více)Videa (1)
Recenze (28)
Přepjatost sociální péče a neschopnost orientovat se v sice složité situaci, ale s vcelku jasným vyústěním bere dech. Nedbání přání dítěte a jeho surové oddalování z rodiny ještě víc. Je krásné hájit zájmy dítěte a rodinný soulad, ale tam, kde původní humanistická myšlenka ztrácí kontakt se skutečností, dostává se současně do jiných a naprosto nechtěných poloh. To vše při vědomí, že na dálku se vidí vše jednodušeji a jednoznačněji. Včetně toho, že lidé jsou jen lidmi. I křehkost má své meze. Jak ukazuje tento umělecký dokument-studie svého druhu. Násilné lámání děje v posledním díle na tom nemůže nic změnit. ()
Prvých 5 epizód skvelá naťahovačka. Tempo slabšie, ale atmosféra silná a človek je na vážkach, nevie, komu veriť. Je to niečo na spôsob filmu Hon, alebo máme do činenia s agresorom? Ale prečo sa potom žena, syn atď. o tom nezmienia a bránia ho? Kto klame? V šiestej časti prichádza rozuzlenie a posledné dva toto rozuzlenie ešte potvrdia určitými scénami. Prvoplánové riešenie, ktoré neprinieslo žiadne prekvapenie. A hlavne pri spätnom pohľade nedáva konanie postáv v prvej polovici seriálu žiadny zmysel. Očakával som nejaké odvážnejšie vyústenie. Ale tak v tradičnej bielej rodine vlastne nič nefunguje, takže štruktúrou to zapadlo do nového liberálneho naratívu. ()
Poutavé ale zbytečně do seriálu roztažené drama o dívce, která svého otčíma obviní z násilného chování. V osmi hodinách poté sledujeme, jak to ovlivní všechny rodinné příslušníky i hledání pravdy. Lže otčím nebo nevlastní dcera? Odpověď divák dokáže odhadnout velice brzy, ale pořád je vše dostatečně působivé, aby to diváka zajímalo až do konce. Jako celovečerák by příběh ale strhl přeci jen více. ()
Zatím jsem viděla první tři díly, takže hodnotím jen samostatně každý z nich, a to za tři body. Celkem složité téma, kdy se můžeme jen domnívat jak to všechno dohromady bude, i když náznaky jsou zřetelné. Herci nesympatičtí, snad až na hlavní hrdinku, a ty dialogy se táhnou jako smrad a čekání na odpovědi jednoduchých otázek mě přímo uspává, no ti seveřani si v tom prostě libují, jestli to má ovšem přidat na komplikovanosti a napětí, tak u mě to je přesně naopak. ()
Viděl jsem - jednak z vlastní hlouposti a jednak mi nějaké díly nešly stáhnout - jen díly 1, 4, 5, 6; snad se mi podaří dokout i ty poslední, k přeskočeným se nebudu vracet.... Myšlenka, že rodiče rodí děti, které budou později dobrými služebníky (především v práci a ve válce) společnosti, které již pak budou zcela patřit, je myšlenka nesmírně stará, byť by se mohlo zdát, že její realizace byla ukončena povinnou školní docházkou. Důvodem, proč tomu tak není a proč tento proces nebyl dosud (úspěšně) dokončen je fakt, že dětský materiál, který společnost dostávala (a snad ještě někde dostává) není zcela kvalitní ani se na něj nejde vždycky a všem spolehnout (viz též "střelba dětí do dětí", zběhové, zločinci, revolucionáři atd. We don't need no education, jak si to namyslil Roger Waters, to je tak dobré akorát do písničky.). Společnost musí dítě monitorovat od narození (v brzku snad ještě dříve), a pokud jeho společenskou flexibilitu (přizpůsobení se danému stavu společnosti) nezaručí rodiče, musí to udělat ona. "Sociálník" Lars postupuje zcela konsekventně (zda v Holininu verzi věří nebo ne, nehraje přitom žádnou roli). Konsekventně si vede i Holina, Sigmund Freud by ji odhalil sice již při prvním letmém setkání, ale psychické úchylky (od chybných úkonů, přes známé infantilní objasnění rodičovského sexu, až po čmárání po praseti) do dialogu společnost-dítě prostě nepatří. Dříve platilo: když se dítě nepřizpůsobí společnosti, ať zhebne. Dnes jsme dál: dítě se musí společnosti přizpůsobit a pak může sťastně umřít. ()
Galerie (54)
![Výkřik bez ozvěny - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/163/166163453_ef05d7.jpg)
Reklama