VOD (1)
Obsahy(2)
Animovaný film výtvarníka a režiséra Jana Švankmajera, v němž i klasická hudba může mít surrealistickou podobu.
V animovaném film režiséra a výtvarníka Jan Švankmajera účinkuje Jiří Ropek (1922–2005), který byl varhaníkem u sv. Jakuba v Praze.
(Česká televize)
Recenze (54)
Je len smutné, že je to tak 50:50, či tie zábery sú z gulagov alebo z kultúrnych pamiatok... ()
Autor sám označuje tento svůj první hraný film jako "hru na existenciální téma". Varhanní koncert, roztodivné záběry (nebo spíše "záblesky") na roztodivné předměty a místa, zeď, animované praskliny na zdi, které vznikají a zase zanikají. Díky specifickému záběru a střihu tak vzniká jakási "fotografická koláž". Hloupost? Nikoliv - je to fantazie, krása, surrealismus... je to Švankmajer. A mimoto pocta strukturalistické fotografce Emily Medkové. K zhlédnutí a k vlastnímu posouzení zde: http://www.youtube.com/watch?v=cndp2hjAGys&feature=PlayList&p=5E2E348FE2BE5925&playnext=1&index=30 ()
Oproti jiným Švankmajerovým kraťasům docela nuda, nicméně některé režisérovy asociace korespondovaly s mými vlastními představami vyvolávanými hudbou víc než skvěle. Plus skvělý psycho-záběr na konci. ()
Kamera deroucí se od jednoho záběru k druhému, "zběsilý" střih a především hudba (vše dokonale spojující v jeden pospolitý celek) vás nenechá ani na setinu sekundy vydechnout. Pro mě osobně vizuální slast a téměř splněný sen, který bych si rád nechal zdát. Prostě geniální Švankmajerovo černobílé intermezzo v G-moll. ()
Švankmajerovsky klasicky dobré, ale jinak příliš neoslovilo. (FNR Písek 2009) ()
Následujících 9,5 minut asi nejlépe vystihuje samotný název – Fantasia G-moll. Obrazová fantazie (chvílemi spějící k halucinaci) prodchnutá Bachem. Muž vchází do domu, vychází po starých schodech, odemyká dveře, sedá si k varhanům a začíná hrát. Od této chvíle přichází čistě pocitová část. Švankmajer se primárně drží hudby a pod jejími tóny tvoří vizuální představy. Vystupující symetrické obrazce kombinované s nesouladem, přesouvání hmot, gradování záběrů společně s intenzivnější hudbou. Pro mě osobně zajímavá obrazová smršť spojená s depresivní výtvarnou stránkou. ()
Nevím, kolik vzniklo videoklipů k Bachovi, ale tenhle Švankmajerův bude pravděpodobně jeden z úplně prvních. A také z nejlepších. Příběh v něm nehledejte, je to zbytečné - hudební fantazii zkrátka doprovází fantazie vizuální. Nebo naopak? ()
Bachovo hudba je ve varhaním podání dokonalá, jak jinak, jenže přidružené záběry a animace se bohužel moc nepovedli. Ne že by vypadali úplně blbě, ale když už mají mít přímou spojitost s hudbou, bylo by vhodné, aby bylo obé seřazeno do jednotného tempa, jenže bohužel polovina je zcela mimo, byť by jinak ony záběry mohli být zábavné a náležitě potemnělé. ()
začátek jako vystřižený z deníku jana tleskače docela slibný, ale zbytek poměrně nudný... má pozornost nevydržela... 50% ()
Úvod slibný, ale po rozjezdu varhan se to vyvine v nezajímavý kraťas, který skoro nestojí za řeč. Začátečnický experiment, který vůbec nedává tušit, k jak mistrovským filmům se Švankmajer později propracoval. 9 minut nekonečné nudy. ()
Poprvé: domy, zámky, dveře, okna, puchření a prýskání fyzických věcí. I tento film lze vnímat jako švankmajerovsky programativní. Domy mají zdi, omítku, okna, zámky, mříže. Místnosti. Zavřené, zamčené, otevřené, otvírající se. A především: domy existují. Vlastní hodnota každého domu se skrývá za dveřmi, které dosud nebyly otevřeny. Ale dveře jsou od toho, aby se otvíraly. Nebo zavíraly? Co existuje, má ohraničení, je uzavřeno v prostoru, má zámek, klíč.... Co existuje, trvá, přetrvává a zaniká. A hraje k tomu Bachova hudba. Z varhan za zamčenými dveřmi, v domě, po schodech. Nějaká jablka snad ještě zbyla. ()
Jan Švankmajer je nejen umělec, ale i milovník umění. Jeho nalézání ztraceného, i když stále přítomného času ve zdech a okolních reáliích, pod zvukem autoritativních tónů, je neméně dokonalé, jako jeho debut. Švankmajer zde výjimečně zachycuje realitu takovou jaká je, i když přece jen trochu po svém, snad aby nám upřesnil, kterýma očima se díváme. ()
Abstraktní videoklip k Bachově varhanní skladbě má typicky švankmajerovskou animaci, ale není jí moc, hlavní je tu spíš montáž širokoúhlých černobílých záběrů. Na mne asi moc abstraktní... ()
po slubnej prvej minute nastalo nieco, co ma absolutne minulo ()
Já vám nevím, Švankmajerově rané tvorbě peorstě nemůžu přijít na chuť. Nebýt tam ta hudba, tak bych to snad ani nedokoukal. ()
No ty začátky měl sice Jan Švankmajer trošku slabší, ale i tak mám jeho tvorbu velmi rád. Tohle nebylo vyloženě špatné, ale je pravda, že se mi také více líbila doprovodná hudba, než samotné surrealistické výjevy. I tak si ale myslím, že průměrné ohodnocení si to zaslouží – chápu však jak ty, co se jim to nelíbí, tak i ty - jenž jsou z tohoto snímku uchváceni… ()
O co tady Švankmajerovi šlo? Na začátku kariéry ze sebe vydat takový nesmyslný výtvor... ()
Zdravím vás, jeden z prvních Švankmajerových počinů, Fantasia G-moll, je velmi podmanivý. Atmosféra dýchá na diváka/posluchače, černobílý obraz se krásně váže na hudbu, vrata, zámky a oprýskané zdi staré Prahy dávají nahlédnout zpět do historie. První krůčky světem animace režiséra, který dobře věděl jakou cestou chce jít.. Mistr ctí mistra, využívá dramatický průběh skladby a tím vzniká jeden z nejlepších hudebních klipů, které jsem kdy viděl! :-) Mějte se filmově, Woo. ()
Když si tuhle Bachovu skladbu pustíte ve Windows Media Playeru a budete sledovat takové ty obrazové efekty, tak to bude podobný zážitek :D ()
Tak toto ohodnotiť nedokážem..., len som prekvapený, že už v 1965. roku sa v Československu užívali tvrdé drogy... ()
Reklama