Režie:
Jan ŠvankmajerScénář:
Jan ŠvankmajerKamera:
Svatopluk MalýHudba:
Zdeněk LiškaObsahy(2)
Jediný plot, který je opravdu živý. Groteskní podobenství režiséra Jana Švankmajera vzniklo podle povídky Ivana Krause Živý plot. S hravou nadsázkou vypráví anekdotu o muži, který ukazuje starému známému svou vilu a zahradu, obehnanou živým plotem – ovšem doslova živým, protože tento se místo keřů skládá z lidí, na které majitel vily něco ví… (Česká televize)
(více)Recenze (113)
Vtip na cizí účet. Švankmajer je snad jediný český filmař, který v souboji s režimem vyšel jako čistý vítěz. V 68 si takto natočí kritku režimu za peníze státu ( BTW film se zcela jistě hodně inspiroval Němcovou Slavností ) a po roce 89 pak komunismus pohřbí další surrealistickou hříčkou (Smrt Stalinismu). Navíc se režimu nepodařilo ho odříznout od výdělku a tvorby a když nemohl točit, věnoval se jiným druhům umění, místo aby se litoval a upíjel, už jen za to si ho vážím. ()
BOMBA ()
"Zahrada" disponuje (ne)uvěřitelnou sílou výpovědě a rok 1968, ve kterém pan Švankmajer natočil film určuje optiku, skrze které se na snímek díváme a "překládáme" si jeho obsah pro sebe. Ale ta nadčasovost, kterou toto (podle mně jeho nejkvalitnější) dílo vlastní, nás přímo vyzývá použít obsah, sdělení a přesah (ten především) na jakoukoliv dobu i kulturu, která přímo či nepřímo "našeptáva" člověku, resp. vyvíjí na něho tlak (dnes především prostředníctvem médií - tradičních, ale zejména internetu), aby dělal to či ono, choval se tak či jinak, (ne)zveřejňoval své názory, věděl a použil to či ono na toho či onoho a "myslel správně", v konečném důsledku - nevyčníval z řetězce živého plotu...(jinakost vzbuzuje vždy podezření, hm) Hlavní hrdina svým přístupem nemohl být lépe a výrazněji ztvárněn. "Zahradu" vnímám jako memento. ()
Ještě to nedosahuje dokonalosti jeho pozdějších děl, ale už zde je hlavní náplní typický geniální nápad a vynikající práce s kamerou, detaily a atmosféra, která vyvrcholila v pozdějším bytě. Z tohoto příběhu by se dal jistě udělat i delší film a věřím, že by byl stejně úžasný. Na 5 to není, zatim jen 4,5. ()
Příjemná ponurost, která postupem času vygraduje v absurdně pitoreskní orgasmus. ()
Klenot české nezávisle scény! Parádní ()
„Je lidský život také o něčem jiném než o tom, že se narodíš a zemřeš a jen, pokud jsi vyvolený, staneš se kůlem v plotě?“ Povídkové podobenství Jana Švankmajera ad absurdum. Myšlenka z předlohy literárního autora Ivana Krause je tak působivě výtvarně ztvárněna, že divákovi, až naskakuje husí kůže. Svým způsobem je takováto politická myšlenka skutečným hororem, který však vzniká za každého režimu. A i když je takové umělecké ztvárnění poplatné době svého vzniku, myšlenka je tak zcela nadčasová. Jen ji dokázat přečíst a poučit se z ní. ()
ůžasný. dokonalý. jen vědět co mu to ten hálek pošeptal... ()
och. som naprosto ohúrená. akoby Dahlovská poviedka ožila. všetko česť pánovi Švankmajerovi za odvahu a nápad realizácie. ()
Dalo se vydržet. Celkem normální děj. Hlavně tedy první půlka - roadmovie. I když úlisní Kopřiva s Hálkem jako by jen čekali na pokyn: tak na to hošani hopsněte! Podobenství o panstvu a stafáži? Že by si protěžovaní umělci, kteří jsou jasnou a neoddělitelnou součástí establishmentu, sami do sebe takhle rýpli? A jakpak do toho pasuje, že jeden z členů elity se stane součástí plotu? Ne, ne, tohle se ve skutečnosti vůbec neděje. ()
Film vzbuzující spoustu otázek, na něž buď neznáte odpovědi nebo je znát nechcete. Výjimečně obsahově bohatý, obrazově přitom jednoduchý, ale šokující. Typický Švankmajer. Už tím ulpíváním na detailech je poznatelný. Zvláště snímání úst, která ale nemluví, v sobě symbolizuje tajemství a nevyřčenosti, a je to tak dobře. Protože my (já tedy určitě) nechceme nic odtajňovat. Nechceme mít vysvětlení naservírované na talíři. Chceme přemýšlet a diskutovat. JO, JO. LÍBILO SE MI TO. ()
Prestoze pro tvorbu Jana Svankmajera nejsem moc nadsena, snimek Zahrada tvori uplne jinou polohu jeho tvorby. Film ma pribeh, vtip, nadsazku. Zkratka je to kvalita, ktere ja si vazim. Pokud se zamyslim nad zabery, nejsou to uz jen takove fotograficke zabery, ale krasny plynuly film a ne zadne ilustracni steky, ci doprovodna videa do galerii. Kde jinde mate moznost videt pravy zivy plot? ()
Výborná pointa. Výborný Švankmajer, Hálek, Kopřiva a živý plot. ()
Pojem živý plot dostává nový rozměr... Výborné! ()
Jednoduché, silné a geniální. Koncert pana Hálka a Kopřivy. ()
"Aby byl plot dobrej, tak se musí občas přistřihnout." Opravdu hodně doslovné podobenství. ()
"Víš doma...doma jsem sedlák!" Švankmajerovo štvrťhodinové podobenstvo o živom plote, kontrole a podriadenosti. Výnimočne chýbajú animované pasáže a zábery na jedlo, ale sú tu režisérove trademarky ako detailné zábery na ústa alebo nosy. Vynikajúci Kopřiva ako sebaistý pán domu. Za päť čistokrvných králikov. ()
Perfektně navozená atmosféra, plné metafor na rok vzniku, perfektní Luděk Kopřiva a u mě tedy naprostá fascinace a oněmění. ()
Tohle podobenství je použitelné v každé době, tu dnešní bohužel nevyjímaje. Kdo má informace, má vlastně nesmírné bohatství. Ať je nacismus, komunismus, demokracie či vládne císař pán. Pokaždé chtějí mocní informace na jiné mocné a též i na jiné chudáky, aby je mohli vydírat a využívat. Živá zahrada je zajímavý nápad sám o sobě a velmi trefné a povedené podobenství. ()
Zahrada (1968) je jeden z prvních (krátkých) filmů svérázného surrealistického filmaře Jana Švankmajera. Žádný jiný ze Švankmejerových filmů jsem § zatím - neviděla… Zápletku vám neprozradím. Vzhledem k tomu, že se celý film vejde do 16ti minut, bych totiž vylila s vaničkou i dítě. A to přece nechceme. Prozradím vám jen, že na začátku spolu dva pánové středního věku čůrají. Pak spolu odjedou autem. Taky vám prozradím, že na to, v jaké době vznikla, promlouvá Zahrada překvapivě naléhavě i k dnešnímu (náročnému) divákovi. A že na to, jak je krátká, se v ní objevuje překvapivě mnoho herců. Nebo, lépe řečeno, postav. Zkusím vám raději nastínit, jaké pocity budete během sledování filmu mít. A že se jich vystřídá! Na začátku budete hodně zvědaví a trochu napjatí. Potom hodně šokovaní a trochu nechápaví. Postupně šok odezní, a vy budete stále více nechápaví. Nakonec film skončí (prozradím vám, že těsně před koncem pročeše jeden pán středního věku druhému vlasy hřebenem) a vy zůstanete lehce stísnění (v souladu s celkovým laděním filmu), stále ještě hodně nechápaví, a taky naštvaní na toho, kdo vám film doporučil . Budete po něm požadovat, aby vám film vysvětlil. Ale on nemůže. Je na tom stejně jako vy. Leda byste se zeptali samotného režiséra, který na tom ale pravděpodobně není jinak. Když se po nějaké době (minuty, dny, týdny či roky – to podle vašeho temperamentu) uklidníte, budete mít potřebu Zahradu doporučovat, kde se dá. Ať v tom nejste sami. Ať i ostatní vidí, zač je toho loket! Jak to uděláte, to už je na vás. Já ji například doporučuji jako jeden z nejlepších filmů, které jsem kdy viděla, z hlediska poměru délka/působivost. A bez speciálních efektů! ()
Reklama