Režie:
Jan SvěrákKamera:
F. A. BrabecHrají:
Petr Forman, Edita Brychta, Zdeněk Svěrák, Bolek Polívka, Věra Křesadlová, Daniela Kolářová, Ivan Vyskočil, Marek Vašut, Ladislav Smoljak, Marián Labuda st. (více)Obsahy(1)
Jan Svěrák vás ve fantastické, žánrově těžko definovatelné podívané zve do světa za televizní obrazovkou, kde se to hemží lidskými obrazy žijícími z naší energie. Nesmělý outsider Olda je jednou z obětí. Celková ztráta energie se nedá léčit aspirinem, a tak Oldovi posílenému energií ze stromů a nečekanou první láskou nezbývá jiné východisko, než tasit ovladač, zavěšený proklatě nízko u boku. Po vzoru amerických Terminátorů, Likvidátorů a Predátorů se pouští do boje s neporazitelnou televizní hydrou. (Magic Box)
(více)Videa (2)
Recenze (405)
Dobrovolně se přiznávám, že Akumulátor se mi nelíbil, až do doby, kdy jsem se na něj po další dlouhé době znovu podíval. Že z nás televize vysává energii? No jasně!!! Snímek je vtipný, Edita Brychta je krásáná ženská a navíc najdete mnoho platných pravd... SVĚT JE SLOŽITÝ JENOM TAK, JAK SLOŽITÝ HO CHCETE VIDĚT... ()
Jakože jsem zvyklý filmy hodnotit ještě v den promítání, na Akumulátor 1se můj mozek potřeboval vyspat, přebrat si ho, analyzovat. No, je fakt, že v konkurenci filmů jako jsou Obecná škola, Kolja či Tmavomodrý svět, to nemá vůbec jednoduché, ale zvládl to se ctí. Musím určitě vyzdvihnout originalitu snímku (takováhle díla se moc netočí), civilní herecké výkony (Forman, Svěrák, Polívka, Labuda), humor (ironický, parodující), dobré triky (na tu dobu, ještě v k tomu v českém filmu), některé zajímavé myšlenky ("Svět je složitý jenom tak, jak složitý ho chceme vidět" se mi líbila asi nejvíc + vůbec ten samotný nápad s televizí jako vysávačem lidské energie), obstojný konec a závěrečné "ponaučení". Nejspíš si projekci za čas zopakuju (a třeba Akumulátor 1 budu vidět jinak než teď), ale aktuálně to bude za 4*. ()
Nenadchlo mě to a neoslovilo mě to. Petr Forman nebyl špatný, ale mnoho věcí ve filmu vůbec nefungovalo. Svěrákova mírně arogantní režie zvysoka kašle na diváka a místo kloudného příběhu solí na diváka jednu samoúčelnou trikovou scénu za druhou, budící dojem, že se tvůrci chlubí a vzkazují americkým kolegům, že to, co dovedou oni, my dovedeme taky. V příběhu mně chybělo větší zaujetí pro diváka, protože na mě s každým obrazem prostupovala plytkost a nedokázal jsem se do příběhu ponořit. To je evidentní dramaturgické selhání. Film se totiž jen obtížně dá žánrově zařadit, ale ačkoliv si troufne míchat snad všechny filmové žánry včetně akčního, nedokáže je skloubit dohromady. A tohle mě nebavilo. Film mě fakt nebavil anebo jsem čekal, že bude koukatelný. ()
Jednoznačně nejlepší Svěrákův film, jen se obávám, že tohle Svěrák už nikdy netrumfne. Po dlouhé době návrat ke scénáristickým komediálním sci-fi úletům Svěráka staršího (Jáchyme, hoď ho do stroje, částečně Marečku, podejte mi pero). Má to vtip, má to filmařskou krásu, dobré herce a herečky, dobré zpracování, má to co říct, má to nějaký odkaz. Honzo, vzpamatuj se, a zkus se trochu vrátit ke svým začátkům. ()
Zdaleka nejprogresivnější a nejlepší Jan Svěrák, což je trochu smutné. Je asi škoda, že podobný počin přišel tak brzy a diváci ho nepřijali, protože režisérova kariéra se mohla ubírat úplně jiným směrem. Každý záběr je vizuálně nápaditý, originální a neuvěřitelně svěží. Podobně na tom je i tempo, které je dost svižné a celé to vůbec připomíná jeden dlouhý klip, kterému chybí jen nějaký úderný song a výraznější hudební motiv. Ocenit se musí i chytrý a nadčasový scénář, který je paradoxně dnes ještě aktuálnější než před třiceti lety a zároveň je jemnou parodií tehdy populárních akčních filmů a scény jakýchsi "přestřelek" s televizí skrz dálkové ovladače patří k naprostým vrcholům. Petr Forman je v titulní roli zcela přesný a potřebně "nenápadný", hodně zajímavá pak je i Edita Brychta, mezi oběma navíc funguje vztahová chemie, zmínit se pak musí i velmi dobrý Zdeněk Svěrák v asi nejbizarnější roli své kariéry. V závěru je oné progresivity asi trochu moc a poslední třetina je přece jen až moc překotná a tvůrce trochu vyměkne, to ale moc nemění na tom, že Akumulátor 1 je jedním z nejoriginálnějších porevolučních počinů, který na své aktuálnosti neztratil zhola nic a navíc se nestihnul devalvovat pokračováním. 75 % ()
Galerie (15)
Zajímavosti (53)
- Otočení hlemýžďů je trik natočený pomocí dvou několikanásobně větších loutek, které se ovšem tak povedly, že se režisér neudržel a vymyslel si mystifikaci o tlesknutí či zacinkání zvonečku. Ve skutečnosti hlemýždě takto vycvičit nejde. (Landauer)
- O mnoho let později režisér Jan Svěrák odpověděl na otázku čtenáře časopisu Premiere zda měl chuť někdy nafackovat nějakému herci: "Jiřímu Kodetovi. Ve filmu Akumulátor 1 hrál umírajícího a pak i mrtvého otce hlavní představitelky. Pořád frfňal a když si přihnul, začal mně a kameramanovi nadávat. Odporovat mu nemělo cenu, tak jsme pokaždé útrpně čekali, až se té žluči zbaví. Já se tím v noci tak trápil, že jsem došel k rozhodnutí, že jestli to zase udělá, tak ho vyvezu výtahem na osvětlovací lávku pod stropem ateliéru, tam ho, sušinku, ohnu přes provazové zábradlí a řeknu mu, že ho příště zabiju. Co bych dělal v případě, kdyby mi tam řekl něco jako: 'Tak mě zab, ty hovado nenadaný, ani na to nemáš ty ......!' to jsem ani nedomyslel. Nebylo to naštěstí třeba. Druhý den byl pan Kodet jako vyměněný. Někdo z produkce prý volal k nim domů. Co ale paní Kodetové řekl a co ona pak svému muži, to se asi nedozvíme. Ale můžeme si myslet, že mu tenkrát zachránila život." (NIRO)
- Na základě diváckého dotazu popsal Jan Svěrák záběr se žárovkou, kterou Zdeněk Svěrák (Fišárek) rozsvěcí pouhým dotykem ruky: "Tím jsme se trápili hodně dlouho. Táta trénoval rozsvěcení žárovky pod dohledem člověka nadaného skutečně mimořádnými schopnostmi. Po několika týdnech dokázal vlákno žárovky natolik zahřát, že slabě žhnulo. Když jsme to ale natočili, na plátně nebylo vidět nic. Pro filmový materiál to svítilo málo, tak jsme si museli pomoct trikem. Použili jsme žárovku na 24 voltů, jaké se používají z bezpečnostních důvodů třeba ve výtazích, protože takhle nízké napětí vám neublíží. Táta měl nalepené dráty s oholenými konci na bříšku ukazováku a prsteníčku. Když trik předvedl a měl ukázat holou dlaň na kameru, někdo ležící na podlaze mu za dráty rychle zatáhl. Ty se utrhly z dlaně a zajely do rukávu." (NIRO)
Reklama