Režie:
Giuseppe TornatoreKamera:
Blasco GiuratoHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Gérard Depardieu, Roman Polański, Sergio Rubini, Tano Cimarosa, Alberto Sironi, Massimo Vanni, Nicola Di Pinto, Timothy Martin, Paolo LombardiObsahy(2)
V tomto temném, kafkovském kriminálním thrilleru exceluje Gerard Depardieu v hlavní roli Onoffa, slavného spisovatele, z něhož se v poslední době stal samotář, který nevydal jedinou knihu. Jednou pozdě v noci je zadržen policisty, kteří ho přistihnou při zmateném pobíhání v dešti po francouzském venkově. Nemůže popadnout dech a zjevně trpí krátkodobou ztrátou paměti. V nedalekém lese došlo k vraždě a úřady se domnívají, že je do ní Onoff zapleten. Drží ho proto na zatuchlém, temném velitelském stanovišti, kde má vyčkat na příjezd inspektora (Roman Polanski), který je paradoxně fanouškem Onoffovy tvorby, a jenž má podezřelého vyslechnout a pokusit se z něj dostat pravdu. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (118)
Občas mi to tak trochu připomínalo rozhovory dvou silných osobností Raskolnikova a Petroviče ze Zločinu a trestu, i když tady ta hra kočky s myší nebyla tak výrazná a samozřejmě i to vyznění nakonec bylo úplně o něčem jiném, což ovšem nelze rozebírat bez znalosti konečné pointy, která mně nejen překvapila, ale zároveń posunula kvality filmu o nějaký ten level nahoru. Ale není to ten případ, kdy jsem si řekla, že je to vymakané a já to nečekala (i když jsem to vážně nečekala), spíše to prohloubilo můj zážitek z celého snímku, ke kterému bych k charakteristice krimi/thriler přidala ještě drama, protože tohle je především drama. Gepardieu mně svým herectvím příjemně překvapil už ve Válce policajtů, ale nečekala jsem tak dobrý výkon od Romana Polanského. Tohle je film, který vás přinutí přemýšlet. ()
Konverzačka, avšak velmi příjemně užvaněná. A ač zprvu nejde o záležitosti veškerenstva, ale o pouhopouhý kriminální případ, přesto se k jsoucnu na konci přiblížíme vlastně na dosah. Pro pochopení je třeba se nezabývat bezvýznamnými detaily, třeba klást si otázku jak a co se přesně oné deštivé noci odehrálo, byť i na tohle se nám dostane uspokojivé odpovědi, ale zkusit si širokospektrální pohled. Pak se vám v hlavě rozezní andělské zvony pochopení a vy vstoupíte do nebeských bran pro vyvolené, kterými Pouhá formalita jen neformálně neproletí s neporozuměním. (tři zápory v jedné větě, zlatý prciny). Na mé gusto však místy příliš (a zbytečně) intelektuální rozvaha, to víte Hulk. Tři krásný hvězdy, Depardieu byl přímo boží! ()
Totální dialogovka, u které Vám možná může být více než jasné, jak to s tou vraždou je, ale stejně Vám nedá spát a donutí Vás sledovat jeden dialog Gérarda s Romanem za druhým. Gérard Depardieu tu sice mluví italsky, což byl pro mě slušný nezvyk, ale na druhou stranu tu rozjíždí úžasné herecké řemeslo, což je u něj na druhou stranu vlastně standard. Popravdě jsem si tímto filmem uvědomil, proč mám Gérarda vlastně rád. V dnešní době mě totiž úplně nepřesvědčuje, ale filmy z jeho minulosti mluví za vše. Třeba tato pouhá formalita, která v hereckém ansámblu samotného Gérarda pouhá formalita úplně není. ()
K překvapivé pointě se prokoušete poměrně těžkým a pro mnoho běžných konzumentů filmového materiálu těžce stravitelným a chaotickým marastem. Na druhou stranu, atmosféra, hudba a hlavně geniální výkon Gérarda Depardieu stojí za to ! Dalším problémem je, že opravdu „nečekaná“ pointa většině diváků na poprvé prostě nedojde a chce to zkouknout ještě jednou (aspoň posledních 20 minut :-) ). Na poprvé jsem to prostě nedal !! Mnohem srozumitelněji a koukatelněni to zmákl o pět let později jeden indický klučina a slavil s podobně „nečekanou“ pointou celosvětový úspěch. Každopádně jde o mimořádný snímek, který většině filmových fajnšmekrů dlouho zůstane v hlavě a určitě se takový kousek hned tak nevykouří z hlavy ! ()
Skrytý malý film velkého režiséra. Struktura filmu je postavena na klasickém twistovém základu, kdy se hodinu a půl díváte na něco, co příliš smysl nedává (já jsem tentokrát opravdu nic nepoznal, asi jsem byl líný přemýšlet nad rámec toho, co se zrovna ve filmu děje), aby vás konec jaksepatří zaskočil. Pominu-li opět brutálně odpudivé postsynchrony (snad i s dabingem by to bylo lepší), jedná se o krásně atmosferickou podívanou se skvělou kamerou a střihem (někomu asi přijde celkem bláznivý, podle mě funguje skvěle). Jak jsem psal již u jiného Tornatoreho snímku, on točí povětšinou jen 2 druhy filmů: nostalgická melodramata a záhadné thrillery. A to druhé mu opravdu jde. 7/10 ()
Reklama