Režie:
Christos NikouKamera:
Bartosz ŚwiniarskiHudba:
Alexander VoulgarisHrají:
Aris Servetalis, Sofia Georgovassili, Anna Kalaitzidou, Kostas Laskos, Babis Makridis, Alexandra Aidini, Kimon Fioretos, Angelos Andriopoulos, Aulona LupaObsahy(1)
Svět zasáhla záhadná pandemie. Lidé bez důvodu ztrácejí paměť. Nezbývá, než si pod bedlivým dohledem lékařů a psychologů znovu budovat novou identitu. Amnézie postihne i Arise, muže ve středním věku. Apatický muž začíná podstupovat absurdní terapii, která mu má otevřít novou životní perspektivu. Debutující Christos Nikou svým stylem patří k řecké divné vlně, ale do známé receptury přidává osvěžující prvky něžného melodramatu a hořké komedie o touze zapomenout. Jabka jsou groteskní portrét doby, která vnucuje lidem pochybné recepty na štěstí. (Artcam Films)
(více)Videa (5)
Recenze (40)
Divné je mi slovo divný. Být distributorem (nebo pojmenovatelem filmových vln), žádný snímek bych adjektivem divný nestigmatizoval, už kvůli jeho pejorativnímu přízvuku a vzhledem k tomu, že – naštěstí! - nikde není kodifikováno, co je a co není v umění divné, a do třetice proto, že přece i nejrázovitější filmový vzmach může být švenknutím pod povrch, k jádru, do jiné perspektivy; a o to, myslím, v umění jde. Ovšem přišpendlit divný k filmu Jabka, to mě (po)píchlo, protože ať čenichám jak čenichám v jeho vypravěčském stylu, užitých motivech a Arisových motivacích nic, co by dělalo dlouhý nos na filmové standardy, necítím. Film se děje civilně, lineárně, promyšleně, jako když jedním tahem nože oloupete celé jablko. Vůbec se nechce vymykat, spíš se přimknout k divákovi příběhem o osamělé, naveskrz nesnadné vnitřní cestě od nejhlubšího zoufalství k jeho pozvolnému tání, o cestě od Arisova úmyslu podetnout paměť - jako jabloň ověšenou plody-vzpomínkami, k prozření, jakou fatální ránu by tím svojí bytnosti zasadil. Arisovo revidování vztahu k vlastní paměti připomene, že jen my jsme jedinými autonomními a odpovědnými správci své dospělé paměti, my máme s rozvahou a citem soudit, co je v jejím obsahu hodnotné, živé a relevantní (a čím), - a současně musíme tato práva bystře střežit před těmi, kdo by si je mínili, jakkoli nenápadně, osobovat. ()
Zřejmě se nejedná o retrográdní amnézii (něco se stalo a na události do té doby si napamatuji), spíš to vypadá opět na "populární" autismus. Aris navíc patří ke skupině postižených, ke kterým se nehlásí žádní příbuzní. V rámci "školení" jak získat novou identitu se učí přířazovat sám sebe k věcem, osobám, pocitům atd. Jeho vztah k jablkům je intenzivnější než k pomerančům, zato vztahy z minulosti (pes Milou) neguje svým hotdogem. Co se z toho dá usuzovat? Docela realistická vize budoucnosti. Práce s pamětí (nemyslím vzpomínámí, ale tahání cancourů vědomé látky z nevědomí) by mělo patřit mezi běžné činnosti,, stejně jako zpochybňování své vlastní identity. ()
Odtažitý snímek se očividně nesnaží získat divákovy sympatie. 1) SeanLSD**** ve svém komentu pěkně rozebírá možnosti, jak film vyložit._____ 2) Spoiler. Film vskutku nabízí různé možnosti, jak jej chápat. Tvůrci nešli cestou běžné mainstreamové produkce postapokalyptické společnosti, která trpí masovou amnézií. Nikdo očividně nepátrá po příčině katastrofy, po tom, jak ztrátě paměti zabránit. Nedozvíme se příliš mnoho ani o rozsahu pandemie. Tato podivná alternativní společnost prostě masovou amnézii bere jako přírodní úkaz a řeší čistě jen následky._____ 3) Spoiler. Prostředí, kde se děj odehrává, pochází z nějaké alternativní reality. Lidi se chovají lhostejně a pasivně. Není jasné, kdo dlouhodobou nemocenskou i postnemocniční péči platí a kde na to bere peníze. Auta jsou dnešní, ale mobily a počítače zcela chybí. Fotí se na Polaroid. Ovšem na první pohled žádná bída nepanuje, lidé prostě žijí jako někdy před 50 roky._____ 4) Nemám rád filmy, které nejdou po základním problému. Je jistě zajímavé sledovat, jak se postavy v podivné situaci chovají, ovšem spíš bych chtěl vidět, jak se zachová společnost jako celek, společenský systém. Chtěl bych tu obvyklou linku, kterou díla žánru obvykle nabízejí: nejdřív ukázat problém, pak definovat jeho projevy, následně příčiny, najít řešení a aplikovat ho. Spekulace o tom, jak si film vyložit, mě většinou neuspokojují. Ani tento film mě neuspokojil. ()
Šmarjá, to je zase situace... Jak se rozepsat, abych nezačal spoilerovat a nezkazil tak případným divákům zážitek, pokud by si nějakým nedopatřením přečetli tento můj mozkový výblitek? Nezbývá, než zachovat krajní opatrnost. Jedna pěticípá padla za oběť buď mnohým nelogičnostem nebo mnohým nedovysvětlením. S naprostým klidem bych si z těchto důvodů obhájil před sebou samým i nižší hodnocení, ale do toho se mi nechtělo, protože šlo o hodně zajímavý a zvláštní snímek, v němž se dařilo nenápadnému ale přesto rozpoznatelnému humoru na úkor digitálních technologií, takže jsem si zase jednou užil dobu analogovou. Nejsem sice opěvovatelem minulosti, ale analog měl své kouzlo, protože se lidi alespoň občas podívali kolem sebe, aniž by měli neustále před obličejem displej svého mobilu. Když tak vidím ty poloviční zombíky v ulicích, vždycky si vzpomenu, že nejlepší metodou, jak přimět osla k pohybu, je zavěšení nějaké laskominy před nozdry (jde však jistě o podobnost čistě náhodnou). Já jsem si tu pomalou podivnost vcelku užíval, kazily mi to jen výše zmíněné nedostatky, a přestože bych hlavního hrdinu v jeho jednání nenapodobil, jeho důvody jsem plně chápal. / "Jsi si jistá, že umíš řídit?" "Myslím, že ano." / Poučení: Ztratíš-li paměť, zajdi si do kina na horor. ()
Film divákovi nabízí svět zmítanej záhadnou pandemií kdy lidé bez zjevných příčin ztrácejí paměť. Jedním takovým je i Aris. Jenže jedno banální setkání se psem divákovi napoví, že v případě Arise je možná něco jinak. Víc bych se k tomu asi nevyjadřoval(nechci spoilerovat). Jen dodám, že debutující režisér Christos Nikou si mě tímhle snímkem získal a jeho Jablka mi zachutnala. Silné 4hvězdy ()
Galerie (21)
Photo © Feelgood Entertainment
![Jabka - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/331/165331946_388279.jpg)
Reklama