Režie:
Zdeněk TroškaKamera:
Ervín SandersHudba:
Miloš KrkoškaHrají:
Radek Valenta, Andrea Černá, Yvetta Blanarovičová, Jakub Zindulka, Lucie Bílá, Alois Švehlík, Oto Ševčík, Ladislav Županič, Eduard Cupák (vypravěč) (více)Obsahy(1)
V jihočeské vísce, uprostřed stříbrných rybníků a tmavých lesů, žije pohledný mládenec Jindřich, který se jednoho dne vydá do světa s pevným rozhodnutím vysvobodit zakletou princeznu. Na své cestě se dostane do strašidelného mlýna, kde žije se svým otcem, mlynářem, krásná Eliška. Mládenec se Elišce líbí, namluví mu proto, že v rybníce je zakletá princezna a on ve mlýně zůstává jako pomocník. To se nelíbí místnímu čertovi a vodníkovi, kteří si na mlynářovu dceru myslí. Snaží se, seč jim sily stačí, pomocí intrik a kouzel mládence ze mlýna vypudit. Ve mlýně se objevuje třetí ženich: starý, bohatý Knížepán, a protože Eliška všechny nápadníky odmítá, mlynář se rozzlobí. Urči lhůtu: buď si do úplňku ženicha sama vybere, nebo ji dostane ten, co si první o ruku řekne. Nastává boj mezi ženichy... (Bontonfilm)
(více)Recenze (625)
Spolu s "Nejkrásnější hádankou" nejlepší pohádka Zdeňka Trošky. Jen nechápu, proč má neustále potřebu točit nějaká pokračování. ()
pre mňa by bolo sledovanie tejto rozprávky maximálnym utrpením!!!!!ako to môžete tak vysoko hodnotiť veď to nemá takmer žiadny dej?? len sa tam vyškiera nejaký čert a vodník so strašným predkusom, bŕŕŕ ()
Když jsem byl malý, měl jsem to rád. Na Trošku více než povedené. ()
Nejlepší Troškův film s kouzelnou Eliškou a výbornou hudbou Miloše Krkošky. ()
Spadni! - Tedy Čertík je nejlepší... Jsem malej, ale šikovnej! ()
Tak tohle je jeden z mála Troškových počinů, na který se dá dívat, tahle pohádka se mi líbí, je taková milá, čertík Ivety Blanarovičové bezkonkurenční a celé je to takové pěkně pohádkové a jako správná pohádka to má i dobrý konec, takže konec dobrý, všechno dobré. ()
Prosluněná, roztomilá, optimistická pohádka, na kterou se vždycky znovu rád kouknu. Není tam jediná scéna, jediná postava, které by se dítě mohlo bát. Můžete to vidět podesáté a budete se stále stejně přiblbe usmívat. Jedna z mých nejoblíbenějších novodobých pohádek. ()
Hezka pohadka opravdu. Jen mi strasne vadi, jak je to u Trosky strasne vsechno preslazeny. Vzdyt tady i zaporaci jsou k zulibani. ()
Tehdy ještě příjemná Troškova záležitost. Na tuhle pohádku se dokážu dívat i při několikerém opakování. Navíc se i zasměju, protože žasnu nad tím, co ze sebe vydali Oto Ševčík a Yvetta Blanarovičová. ()
Solídna komediálna rozprávka. Na moje prekvapenie humor funguje dobre. Trošku ako režiséra nemám rád ale táto rozprávka mu vyšla. 6/10 ()
Nějaká nová variace na starý kult pohádek.....kde tenhle námět Troška vyhrabal nepochopim..... ()
Zdeněk Troška točí naprosté pakárny a naopak krásné věci. Tato pohádka podle mě patří mezi ty krásné. Jednoduchý děj, příjemné herecké obsazení, léto a sluníčko, prostě sympatická pohádka, kterou mám rád. ()
Na rozpravku to ma dokonca scenar a dejovu liniu A DALO SA NA TO POZERAT! U Kamenakov 2,3 sa nedalo. 50 % ()
Je to slabší filmová pohádka. Ale co se dá dělat ,když se jiné netočí. Přesto pár vtipných momentů se tu najde a sem tam se na to kouknout nechá. Hrozná písnička ,kterou nesnáším. ()
Tahle pohádka je takový úlet, že je na hranici odpadu, ale protože je celá pohádka v duchu naivním, tak je to i pěkné. ()
Jako malej jsem to mel rád, ted bych si naplácal za to, že jsem to viděl! ()
Snad nejvtipnější a nejzábavnější česká moderní pohádka všech dob, a to všechno díky mým oblíbeným postavám v podání Blanarovičové, Zindulky a Bílé. To Troška ještě uměl. Úplně super příběh, herecké výkony a příjemný humor. Pohádka mého dětství. ()
Jediná pohádka koukatelná od trošky společně ještě s "létajicím ševcem". Vlastně když nad tím tak přemýšlím, tak to jsou jediné dva jeho filmy na které se dá koukat. ()
Celkem koukatelná Troškova pohádka, hlavně díky Čertovi...bohužel, její pokračování ani nemá smysl komentovat ()
Při prvním hodnocení jsem udělil tomuto filmu jednu zviezdičku. To proto, že jsem jej považoval - nutno dodat, že velmi naivně - za to, čím se tento snímek zdá být. Ale to je omyl. Stejně jako Kameňák je i Princezna ze mlejna při bližším pohledu dílo mnohovrstevnaté, dílo, které se dá číst způsobem zcela opačným, než jak ho čtou místní uživatelé. (Každé dílo se dá číst rozmanitými způsoby, jde jen o to, která interpretace je vzhledem ke známým faktům pravděpodobnější. Až tento komentář rozvinu, uvidíte, že PzM skrývá mnoho skrytých narážek, které mou hypotézu potvrzují.) První indicie, která mě na tuto myšlenku přivedla, představuje informace ležící mimo rámec filmu. Je vázána k samotnému Troškovi, ano jde tedy o intepretaci na základě znalosti autorovy biografie. (Na adresu zastánců tzv. "teorie smrti autora" říkám: "Nasrat!". ;-) V článku poeticky nazvaném "Poslední láska Zdeňka Trošky: ženatý blonďák s modrýma očima" režisér popisuje svou dávnou erotickou zkušenost, jež na něj (zřejmě) hluboce zapůsobila. V rozhovoru s Martinem Moravcem ze dne 25. 8. 2010 [viz http://revue.idnes.cz/posledni-laska-zdenka-trosky-zenaty-blondak-s-modryma-ocima-plf-/lidicky.asp?c=A100824_153652_lidicky_nh ] Troška popisuje pozoruhodný manželský trojúhelník slovy: "Měli obrovské letiště, leželi jsme tam všichni tři, večer jsme si dali pusu na dobrou noc, já třeba držel za ruku Sašu, ona se občas dotkla mě... Při loučení na letišti jsme pak všichni plakali a já z toho byl dlouho špatnej, protože mi scházeli." Situace je z psychologického hlediska nesmírně zajímavá, protože Troška miluje Sašu, Saša svou ženu a žena zase Trošku. Jelikož je však Troška homosexuál, nepředstavuje pro Sašu hrozbu v tom smyslu, že by chtěl předat svou genetickou informaci Sašově ženě, resp. jejich společným potomkům. (Sašovo zákonné právo na vlastní potomky není ohroženo.) Žena zase nepociťuje hrozbu vůči svému manželskému vztahu, protože její muž není zjevně homosexuál a protože ví, že s Troškou ona sama nemůže ze vztahu odejít, protože ten ji nemiluje. Rozbití rodiny tedy nehrozí. Zkušenosti z dokonale harmonického trojúhelníku vztahů Troška o třináct let později vtiskuje do kvazipohádky Princezna ze mlejna. Eliška je obklopena čtveřicí nápadníků: Jindřichem, jenž je nápadný absencí maskulinních rysů (jako jsou vousy); Čertem, jehož hraje Yvetta Blanarovičová a jehož projevy se jeví spíše jako dětinské a asexuální; podobně laděnou postavou vodníka, a naposled postavou knížete, jehož hraje zralý muž. Kníže představuje sexuálně nejagresivnější postavu, za pozornost také stojí, že je pojen s mocí, a to ve velmi negativním smyslu: zneužívá svého postavení, aby Elišku přiměl k sexuálnímu aktu. Ostatně je s podivem, že Jindřich, který se staví k Elišce skoro po celou dobu filmu chladně až odmítavě, se stává jejím mužem. Celý závěr filmu směřuje k naplnění idyly bez sexuálního podtextu, respektive vztahy se stávají téměř asexuálními, protože čert i vodník deklarují, že se stanou součástí novomanželské domácnosti. A Jindřich se ani necítí ohrožen. Jak to, že mu jako manželovi nevadí přítomnost dvou dalších příslušniků mužského pohlaví (byť mají četné ženské rysy), když pro něj představují hrozbu? Je to proto, že hrozbu buď nepředstavují, nebo proto, že Jindřich ve skutečnosti není Eliškou přitahován, přítomnost dvou potenciálních sexuálních objektů v jeho domácnosti je tedy dokonce žádoucí. Eilška přestává být cílem všech tří mužských postav, namísto ženy-milenky se stává ženou-kamarádkou. Tradiční model rodiny je nahrazen společenstvím, v němž jsou vztahy netransparentní, jsou zastřené za maskou idiotského šišlání čertovy postavy, které je s takovou radostí parafrázováno mnohými dětskými diváky. "Já jsem malej, ale šikovnej", opakuje čert ve snímku jako dvojsmyslnou mantru, která má různý smysl pro dítě i dospělého. Hledání vlastní sexuality, jež je jedním ze základních kamenů lidské identity, provází postavu čerta celým filmem společně s jejím pozitivním potvrzováním. Vidíme tedy, jak se liší tradiční pohádka, jejímž vyvrcholením bývá často získání bohatství a získání možnosti reprodukce a zajištění vlastního genofondu ("půl království a ruka princezny k tomu"), a kvazipohádka Troškova, jejímž meritem je narušení stereotypích heterosexuálních vztahů mezi postavami. Zatímco v tradiční pohádce hlavní hrdina překonává vnější překážky, hrdinové Troškova filmu musí čelit překážkám uvnitř jich samotných. Celý film je podmalován kýčovitou hudbou produkovanou dvojicí digitálních varhan, která divákovi přímo křičí do tváře výsměch tradičnímu šosáckému uspořádání společnosti, jež je založena na tradiční vazbě rodina-stát. Troškova genialita zůstává nadále širokému publika utajena. Režisérovi se podařilo skrýt sarkastické ušklíbnutí se pod maskou díla pseudo-lidové tvořivosti. Hodnocení je tedy mimo zažité stupnice. Musím dát tedy 5. () (méně) (více)