Režie:
Jerzy KawalerowiczKamera:
Jerzy WójcikHudba:
Adam WalacińskiHrají:
Lucyna Winnicka, Mieczyslaw Voit, Anna Ciepielewska, Maria Chwalibóg, Kazimierz Fabisiak, Stanisław Jasiukiewicz, Zygmunt Zintel, Jerzy Kaczmarek (více)Obsahy(1)
Kawalerowiczovo historické drama, dějově situované do konce 17. století, se řadí do skupiny evropských filmů, které v 60. letech poukazovaly na náboženský fanatismus, ale také pověrčivost a pokušení lidského individua. Do popředí zájmu staví tvůrce ústřední ženskou postavu zvanou Matka Johana od Andělů, jeptišku posedlou ďáblem, která svádí kněze k nečistým a zločinným skutkům. Obtížnou zkouškou musí projít také nový příchozí kněz do ženského kláštera, jehož předchůdce byl za své činy pod vlivem posedlé jeptišky odsouzen k trestu smrti upálení na hranici. (Letní filmová škola)
(více)Recenze (32)
Vsetky sceny z klastora su uzasne Mimo nich to vsak trochu drhne. Kazdopadne skvely film 8/10 ()
Zlatá Palma - výběr ()
Kdo od filmu bude očekávat horor ten bude zklamán. Tohle je spíš psychologický film s lehce hororovými prvky. Za mě spokojenost. Uvažoval jsem i o páté hvězdě. ()
Snažil som sa vo filme hľadať aktualizáciu vzhľadom na politickú, alebo spoločenskú situáciu v Poľsku a neviem, či som ju tam našiel. Možno tam je, možno nie je. Snažil som sa v ňom nájsť akúsi všeobecnú filozofickú nadčasovosť, ale rovnako si ňou nie som úplne istý. Ľudia, alebo radšej ľudia, ktorí zasvätili svoj život bohu, kedysi riešili iné problémy, ako dnešná cirkev a nie je jednoduché sa vžiť do ich kože a najmä myslenia. Možno o to išlo Kawaleroviczovi v prvom rade a možno iba zameranie sa na toto dnes už nepochopiteľné myslenie je gro zámeru tvorcu. Udeľovanie hviezdičiek, ako to býva pri mnohých ťažších filmoch zvykom, sú holá zbytočnosť. Asi ako život sám...povedali by hlavné postavy filmu. ()
jak hodnotit film kde mi každý názor, každý dialog přišel naprosto po chuti? Církevní sračky s kterýma jsem nesouhlasil. Tenhle film mě upřímě znechutil a to se nepovedlo téměř žádnému filmu. Proč si navíc myslím že hodně lidí hodnotilo 5* jen aby nevypadaly špatně? Hodnotím 1*, protože tohle bylo pro mě fakt utrpením. Ale uznávám že hlavní "hrdinka"(ty uvozovky jsou naschvál) hraje výborně. Ale film je děsný. ()
Velmi zdlouhavá cesta za poznáním, že popření vlastní sexuality není to pravé ořechové. Těžkotonážní filozofující drama s klasicky afektovanými hereckými výkony nebývá zrovna mým šálkem čaje, ale co už, ochutnal jsem. Vlekoucí se příběh kněze geeka, který přichází, aby zachránil Ďáblem posedlé jeptišky. Postupem času se ukazuje skutečnost, že oním Ďáblem je pouze vzpoura proti nekonečné nudě klášterního života a nezalévané zahrádky svatých panen, kněz to však zarputile odmítá, stejně tak jako vlastní hučení pod sutanou. Jeho počínání a neschopnost si ulevit jej nakonec dovedou až k psychotické příhodě. Poučení je nasnadě, lepší vlastní vrabec v hrsti než schizofrenie za dveřma. Jinak Lucyna Winnicka jako matka Johana byla k pomilování a několik jejích posedlostních čísel bylo vynikajicích, z letargie mě vytrhl i dialog rabína a kněze, nikoliv nanicovatým obsahem, ale výborným hereckým ztvárněním a režií toho okamžiku, mňamka. Většinu filmu jsem však solidně prozíval. Dvě. Viděno během Challenge tour 2015: 30 dnů se světovou kinematografií ()
Člověk od tohoto snímku očekává spíše kritiku církve či potemnělý příběh o posedlých jeptiškách, ale žádné Kladivo na čarodejnice či podobný snímek se nekoná. Dostane se mu naprosto vyzrálého, mnohorozměrného filosofického díla. Je to o vztahu člověk vs. víra, a to zejména o komplikovaném vztahu víry a samotného nitra člověka, které zcela přirozeně respektuje lidskou individualitu, danou biologickými vlohami a dispozicemi, které jsou u každého člověka zcela jiné. Mysteriózní temná atmosféra a podivné prostředí, oboje ve vztahu s komplikovanou dějově-niternou stránkou z tohoto filmu dělají unikátní filosoficko-meditativní zážitek, jaký nám dávají díla Františka Vláčila a podobných velikánů. Toť asi můj dojem na první shlédnutí, v hlavě mi teď toho šrotuje strašně moc, tohle asi určitě dám v brzké době znovu. Ještě musím pochválit úžasné herecké výkony, zejména matky Joanny a otce Josepha. Rozhovor s rabínem nezapomenutelný. Neskutečná věc. 10/10 ()
Tak neviem, pripadalo mi to akési ploché a zjednodušené, čakal som výživnejšiu porciu. Prostredie bolo dobre vykreslené, ale chovanie niektorých postáv mi zostalo utajené. ()
K filmu jsem se dostal jako k hororu. Uznávám, že o hororovosti by se dalo polemizovat a zcela jistě nebyla záměrem tvůrců, ale vůbec bych se nebál označit to za psychologický horor. Pokud jsou za takové označovány např. Kladivo na čarodějnice či Spalovač mrtvol, tak jím je i tohle, poněvadž to patří do stejné sorty, měl jsem z toho stejně nepříjemně mrazivé pocity a má to stejně mrazivou, hutnou a depresivní atmosféru. Naprosto výtečná je Lucyna Winnicka coby Matka Joanna, její ďábelské výstupy, ksichty a opravdu zvláštně nepříjemný výraz v očích je na filmu to nejhororovější a já jen doufám, že z toho nebudu mít noční můry. Pochvalu zaslouží i exteriéry (okolí kláštera je opravdu "divné" a dekorace. Jsem opravdu rád, že mi tento film vstoupil do cesty, je milé např. vidět mladého Fr. Pieczku jinak než jako tankistu se psem:-) a výborného herce ve vedlejší roli (ševce) s šíleným smíchem, skvělými prudičskými hláškami a ksichtem obstarožního Chucka Norrise. Výborný kulturní, psychologický a filosofický zážitek. ()
ČESKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: ČTV = 20.8.1991, v pôvodnom znení s titulkami (30.3.2012) ()
Ne ne a znovu ne, tohle nemělo ani hlavu ani patu. Příběh totálně na bodu mrazu a co se týče herců katastrofa, nenašel jsem teda nic pro mě zajímavého totální ztráta času. ()
První setkání s legendou polského filmu Jerzym Kawalerowiczem dopadlo dobře. Svým stylem v tomto filmu se hodně podobá zralému Vláčilovi - ať už jde o strohost výpravy, kontrastní svícení, ostrost obrazu nebo o celkově minimalistické pojetí (podobně jako v Údolí včel nebo Markétě Lazarové, i tady hrstka herců reprezentuje život vesnice a přilehlého kláštera). Nezastírám ale drobné zklamání z toho, že mě snímek nedokázal příliš vtáhnout. Psychologické drama okořeněné špetkou mysticismu rozhodně má atmosféru i filmařské kvality, ale svou pomalostí a jistou fabulační schematičností se zdá být subjektivně dvakrát tak dlouhé, než ve skutečnosti je. ()
Klášter kdesi v pustině a u něho hostinec. Děj začíná příjezdem mladého kněze, který se má pokusit z místních jeptišek vyhnat ďábly. Posedlá má být hlavně matka představená, ale ostatní jeptišky s ní sekundují. Všechny pokusy vyhnat zlého ducha z osazenstva místního kláštera byly zatím marné. Mladý kněz se velmi poctivě snaží věnovat se výmítání a nehledět více do hlubokých očí matky představené. Je to však velmi těžký úkol. ()
Jeden z mnohých európskych art titulov 60rokov, ktorý rieši otázky askézy a odopierania si základných fyzických predispozícií človeka. Kawalerowicz štruktúru diela poňal v konfrontačných líniách a v minimalistických obrazoch. Niekedy sú kajúcne spovede uskutočňované medzi diverzifikovanými osobnosťami (sestra, kňaz), niekedy ide o vnútorný monológ s diablom vo vlastnom tele a niekedy prosto pričlenením mníšky k jednoduchosti a zvodnosti, ktoré v 17. storočí neboli akceptovateľné. Celkovo ma však rukopis natoľko nezaujal, aj keď dobre odpružil zložitosť fanatizmu a posadnutosť človeka diabolskými myšlienkami. ()
!!SPOILERY!!Zpočátku jsem film podezříval z laciné efektnosti přiživující se na oficiálním dogmatu vůči církvi, avšak po ďábelských extempore s pozoruhodnými vizuálními kvalitami film začne získávat i filosoficko-psychologický důraz a mění se až v existenciální drama lidí, kteří bojují různými způsoby s nezvratnou volbou a spalujícími pochybnostmi - "posedlost" ďáblem se tak stává jakýmsi dobrovolně přijímaným životním stavem, který jediný dokáže zakrýt palčivá muka a pocit prázdnoty i bezúčelnosti duchovního i tělesného asketismu. I kněz svým způsobem podléhá, jakkoliv to bere jako vykoupení uhrančivé matky představené a svým nezvratným činem se navíc uzavírá do věčné temnoty. Jedině rozpustilá sestra, jež jediná uniká fanatismu a svoji řeholi bere naprosto světským způsobem dokáže žít alespoň trochu naplněně. I když sama nakonec poznává, že se svoji rozpolceností dostává do slepé uličky a ani matka představená nenachází v knězově oběti náznak světla a jejich splynutí v rovnoprávném obětí doprovází odbíjení němých zvonů, místo ncihž se ozývají vzdechy těch, co zůstávají osamoceni na bezbožné zemi a marně vztahují ruce k nebi a hledají v něm náznak útěchy. Film vlastně prosazuje střízlivost lidského vztahování se ke světu a ukazuje dosti drastickým způsobem úskalí a křehkost jakéhokoliv upínání na abstraktní teze (výborný a mrazivý dialog tápajícího kněze s Židem ohledně pochybností víry). Je jasné, že i přes svojí kontroverznost film musel režimu vyhovovat, jelikož útočí na samotné podstatné otázky církevní rovnováhy, i když samozřejmě víru jako takovou zaslepeně nezavrhuje (východisko nachází u dvojice náděníků a jejich podvečerních upřímných modliteb, ačkoliv se sami stávají nečekanými oběťmi zatemnění mysli tápajícího kněze, jehož zatvrzelá víra se zdá býty scestnější). Matka Johana od Andělů je nakonec dosti komplexní náhled na náboženskou tématiku, jenž má stále co říci i dnes. Navíc zaujme i svoji (na místo vzniku) progresivní formální stránkou využívající odlehčenou kameru, někdy dosahující až závratného účinku a střídající ji se statickými záběry sugestivní krajiny a podmanivých kompozic ve veleprostých interiérech. Přesto je třeba trochu přivyknout na dosti pomalý rytmus a dialogičnost, jež poznamenává hlavně první polovinu snímku, k níž ještě divákovi nejsou poskytnuta potřebná vodítka, aby se mohl dostat pod odcizeně působící povrch. ()
ocenenia : MFF Cannes 1961 - Špeciálna cena poroty ◘◘◘◘ Aj keď je to "produkt" dvoch neoblomných kádrových komunistov z Ukrajiny (Iwaszkiewicz, Kawalerowicz), vo výsledku je to filozoficky prekvapivo zaujímavé (asi aj vďaka osvietenejšiemu scenáristovi Konwickému) a pre otvorenejšieho kresťana záludne podnetné zamyslenie o pôvode zla a o sebamrskačskej snahe niektorých ľudí snažiť sa toto zlo zo sveta "eliminovať". Nálepku nihil obstat by film asi od cirkvi nedostal, ale napríklad rozhovor kňaza s rabínom bol veľmi zaujímavý aj bez "nihil obstat" :) Film má hutnú atmosféru podporenú zaujímavou výpravou kdesi v strede pustej ničoty, presvedčivým herectvom a samozrejme výtvarnou stránkou Kawalerowicza (hold, na to majú režiséri s "kaukazskými génmi" proste talent) ... 75% ()
První půlka mě naprosto odrovnala. Filmů s tak perfektní filmařskou stránkou, která má každý záběr detailně promyšlený, se skutečně moc nevidí - a filmů s tak neskutečně podmanivou atmosférou, u které jsem hltal každou vteřinu, už vůbec ne. V tomhle mě Matka Johana od Andělů (jako ten film, ne ta žena, holky posedlé ďáblem mě skutečně neberou ať vypadají jakkoli :D) skutečně dostala a doufal jsem, že si tohle moje nadšení udrží až do konce. Jenže ačkoli perfektní filmařská stránka (včetně promyšlené a poutavé práce se světlem a stíny) zde zůstala až do konce, atmosféra v druhé půlce začínala krapet ochabovat a hlavně - a to je to nejhorší - celý ten film začal být jaksi... schizofrenní. Myslím v tom, kam se vyvíjela myšlenka filmu. On se totiž dá vykládat (minimálně) dvěma dost odlišnými způsoby, přičemž oba se vším co se tam stalo dávají perfektní smysl. Jenže těžko potom říct, jak to tedy Kawalerowicz myslel. SPOILERY Buď tam tedy mezi jeptiškami žádný ďábel nebyl, protože byl pouze paralelou pro svobodu, osvobození se od hodně omezujících okovů křesťanství a nějaký skutečný ďábel byl pouze v tom knězi, který všem právě všem tu svobodu chtěl brát (což je fakt hodně divně podané poselství), nebo Matka Johana skutečně byla posedlá, ovlivňovala tak ostatní jeptišky a celé okolí (čemuž by odpovídalo divné chování všech ostatních postav i to prapodivně pusté prostředí okolo kláštera, až jsem si při tom vzpomněl na Posetitele muzeja) a jediný, kdo měl šanci tomu zabránit, byl ten nově příchozí kněz, který pak její utrpení a posedlost vzal na sebe, aby ji (a všechny ostatní) osvobodil a Matku Johanu učinil "svatou". A jak ukazuje poslední záběr, skutečně se mu to povedlo, jen on bude věčně trpět. KONEC SPOILERŮ. Fakt ale těžko říct, jaká varianta je správná, víc by se mi líbila ta druhá a kdybych zjistil, že to bylo skutečně takhle, klidně bych tu čtvrtou hvězdu přidal, ale zase se mi ji nechce dávat napevno, protože může být správně varianta první a ta se mi moc nelíbí. Ono v té druhé půlce je to vůbec divně vedené, hromada postav je jen křoví se kterým se bohužel vůbec nepracuje (třeba ti čtyři kněží) a nějaké události se stanou zničehonic, úplnou náhodou a co k nim vedlo zde prostě chybí. Navíc místo aby začal být skutečně filozofický, začne složitým způsobem podávat jednoduché myšlenky, které ale prostě zůstanou jen jednoduché, ať budou podané jakkoli. Právě tohle všechno mi na filmu dost vadí a mám problém kvůli tomu tu čtvrtou hvězdičku dát, ačkoli za precizní filmařskou stránku, atmosféru a několik psycho scén bych ji nahned dal. Ještě si to rozmyslím, ale zatím svých 3,5* zaokrouhluji dolů především kvůli nejasnému vyznění. Ono je vlastně znát i ze zdejších komentářů, protože tu skoro každý tu hlavní myšlenku pochopil jinak... Silné 3* ()
Jerzy Kawalerowitz natocil celkom slusny film o udajnej posadnutosti demonom v nejakom krestanskom klastore. Abatisa dokonca tiez. Nuz, ked som pozeral tie mnisky, niektorym by som sam osobne neveril : 76 % ()
Už samotný názov v sebe nesie určitú bizarnú tajomnosť, ktorá zotrváva až do poslednej sekundy tohto poľského malého-veľkého filmu. Desivá rozmanitosť záberov interpretovaná v rozľahlých pustinách jednej bezmennej osady a jedného kláštora. A práve tam sa po príchode ďalšieho kňaza začína celá filozofická estráda tohto filmu. Klasifikácia ako "horor" tu má síce isté (ne)podstatné stanovisko, ale čo je tu reálne hrôzostrašné, je ponurosť doby. Kam až siahajú hranice náboženskej ideológie a rozpoltenosť ľudskej psychiky pod nátlakom situácie a s ním spätého dogmatu ? Podmanivý scenár dáva divákovi zabrať až od druhej polovice, kde sa tempo výrazne navyšuje. Tam, kde prvá polovica ide v ústrety hororovosti a expresívnej scénickosti s vymetaním ôsmych démonov, druhá polovica už rozvíja otázky ľudských činov či opodstatneniu dobra v zle či zla v dobre. Tým narážam aj na scénu rozhovoru medzi kňazom a rabínom, ktorú mám právo nazývať aj ako jedným z najsugestívnejších momentov z filmu. A k tomu pridáva aj fakt, že ju odohral ten istý herec v dvojroli a vďaka tomu tu bola veľmi dobre využitá subjektívna kamera...ale čo skutočne zanecháva na divákovi hlbokú psychickú stopu sú slová, vety, úvahy, ktoré padli v ich rozhovore. Síce tu neprevláda záverečný dojem až v takých rozmeroch ako u Tarkovského Andreja Rubleva či vo Vláčilových epochových epusov, ale pre skalných fanúšikov podobne náročných filmov povinnosť. A samotný záver je už niečo také mocné, bez čoho by tento film ani nemohol existovať...alebo aspoň si to inak nevieme predstaviť ? "A co jestli Satan stvořil svět? Když Bůh stvořil svět...tak proč potom je v něm tolik zla?" ()
Škoda, že sa film nenatočil tak o 15 rokov neskôr, pretože téma je svojou dobou trochu priškripnutá. Démonom posadnuté mníšky sú vykreselné iba tak, že majú jednoduchý sarkastický úškleb tváre a tancujú. O nahote, prípadne orgiách sa divákovi môže iba ak snívať a sú len slovne spomenuté. Nevyzerá to vonkoncom vierohodne. Atmosféra filmu nie je zlá, teda občas, občas zasa nudí. Záver patrí medzi tie lepšie časti deja. Škoda naivnosti alebo nevedomosti, že démon môže prebývať iba v jednom tele, z jedného tela prechádzať na druhé. Z hororom to iba koketuje a skôr by som film zaradil medzi mysteriózne drámy. ()
Reklama