Režie:
Jim TaihuttuKamera:
Lennart VerstegenHudba:
Gino TaihuttuHrají:
Martijn Lakemeier, Marwan Kenzari, Jonas Smulders, Denise Aznam, Reinout Scholten van Aschat, Jim Deddes, Jeroen Perceval, Mike Reus, Huub Smit (více)Obsahy(1)
Johan (Martijn Lakemeier) sa po skončení 2. svetovej vojny a výčitkách svedomia kvôli otcovej minulosti dá naverbovať do zámorskej vojnovej misie, ktorá má za cieľ potlačiť vzbury miestneho obyvateľstva v Holandskej Východnej Indii. Tu je po čase začlenený do elitného zásahového komanda pod vedením ostrieľaného kapitána Raymonda (Marwan Kenzari), prezývaného Turek. Po kapitulácii a vynútenom odchode Japonska prepukajú v bývalej holandskej kolónii národnooslobodzovacie boje a tie sa holandská vláda s požehnaním kráľovnej Wilhelminy snaží potlačiť a obnoviť tak na ostrovoch dnešnej Indonézie koloniálny poriadok. (desade)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Holanďanom sa podaril skvelý kúsok. Úžasná výprava, peniaze sú na filme vidieť. V niektorých momentoch mi film občas pripomenul Čatu Olivera Stonea. Dobrý casting, slušne obsadený film, hlavná postava je sympatický a charizmatický chlapík. Hoci je hlavná myšlienka filmu čitateľná možno ešte pred tým, než si pustíte film, vôbec to nevadí. stopáž 2 a pol hodiny je dosť, ale zbehne to, ste zvedavý kam je človek schopný klesnúť, kedy sa v dobrom človeku ozve vnútorný hlas, ktorý napovie, že toto je už trochu moc... Páčila sa mi hudba, ktorá nepripomína klasickú filmovú hudbu, ale je to skôr súzvuk rôznych exotických nástrojov a zvukov. Mnohými spomínaný sporný záver trochu zaskočil aj mňa. Veselý song k temne ladenému záveru nesadol a useknutý záver by som nejakou scénou nadstavil a film zakončil trochu inak. Aj tak však skvelý vojnový/ protivojnový film. 80%. ()
Vždy jsem byl zastáncem možná kapku konzervativní teorie, že film s žánrovou anotací „válečný“, notabene dvě a půl hodiny dlouhý, by měl dozajista obsahovat nějakou tu válku. A stejně tak od „napínače“ většinou, a někdy i naivně, očekávám, že bude alespoň sem tam i napínavý. Čili mě zákonitě tyto trampoty nesympatického dřeváckého pičuse, co měl PéTéeSko ještě předtím, než vstoupil do kontingentu Holandské východoindické, hrdinně osvobozující Indonésii od Indonésanů, vcelku nasraly. Hlavní hrdina sice v eseseskandře občasných lovců opic prošel, pro někoho s nedokončeným základním vzděláním možná zajímavým, prvoplánovým psychologickým vývojem z kokota na ještě většího kokota, ovšem slovy „jeden z rákosí střelený nizožoldák, jeden autobaterií poháněný rachitický indorebel a osm špatně zdramatizovaných poprav třicetikilových Sandokanů“ doprovázených dvěma hodinami čurákování po džungli a po ubikacích zcela nedostatečné malarické jihovýchodní Asie, kde všichni jakože láteří „Uf, to je ale pařák!“, přičemž se vůbec nepotí, to rozhodně „válečný napínač“ neudělá, ani kdyby měli úplně všichni na hlavách helmy, v rukách qéry a tvářili se sebevíc tajuplně a osudově. Měl-li bych teď odborně použít nějakou lapidární a trefnou žánrovou anotační metaforu, byla by to „Nezáživně rozteklý plesnivějící Leerdammer“. ()
Vždycky, když sleduji filmy o tom, jak se Evropané snažili udržet si své asijské kolonie, vzpomenu si na výsledek norimberského tribunálu. To, co se dělo v Nizozemské Východní Indii a ve Francouzské Indočíně, mi totiž silně připomíná činnost německých Einsatzkommand a Dirlewangerových řezníků. Ale když dojde na ztrátu vlivu, všechny prostředky se hodí. Francouzi například neváhali nasadit proti Vietminhu v rámci Cizinecké legie i někdejší příslušníky SS. Japonci sice páchali na dobytých územích strašná zvěrstva, zároveň ale ukázali místním, že je možné "bílé ďábly" porazit, a paradoxně tak položili základy budoucího boje za sebeurčení. Film byl podle mého subjektivního názoru natočen velmi dobře, tvůrci výborně zachytili atmosféru končících čtyřicátých a počátku padesátých let v budoucí Indonésii, nebáli se drastických záběrů (že, pane Marhoule?) a zpočátku vražedně vyhlížející stopáže jsem si nakonec ani nevšiml. Velká spokojenost. P.S. Přes výše uvedené ochotně plivnu na každého Holanďana, který před fotbalovým zápasem poklekne. ()
Naprosto ultimátní záležitost! Opět děkuji kamarádovi desade za titulky! Nizozemci nám naservírovali krutopřísné poválečné drama, z doby kdy velmoci v Asii měly mylnou představu, že po odchodu Japonců se zase vrátí do svých kolonií ke svým ziskům. Je jen otázkou, zda kdyby postupovaly jinak by to s koloniemi dopadlo tak jak dopadlo. Všeobecně se dá říci, že s odchodem Evropanů a napíšu to ještě tvrději - s odchodem bílého muže, leckde zavládl na dlouhá léta jen šílený bordel. A ten trvá leckde dodnes. V to počítám i země kde zvítězil komunismus, diktátorský režim, nebo militantní formy islámu. Problém byl v tom, že se tam běloši leckdy k místním chovali opravdu na pěst. V tomto filmu je v celku jasně odvyprávěno, že se tak dělo i po ,,osvobození'' po druhé světové válce. A čím více se koloniální državy hroutily, tím brutálnější byla agrese proti vzpurnému domorodému obyvatelstvu ve snaze jej zastrašit. Ale násilí plodí jen násilí a tak konflikt eskaloval. Okupace Holandské východní Indie (Indonésie) trvala až do roku 1949, kdy Holanďané definitivně odešli. Do tohoto poválečného času přijíždí do tropického ráje vojín holandské pěchoty Johan De Vries. Má trochu obavy, že se k boji vůbec nedostane a že půjde jen o nudné patrolování mezi prostými domorodými vesnicemi. Vyjukaný mladík si pozvolna osvojuje umění vydržet v tropickém dusnu ve vojenském táboře, kde se začíná nudit. Vše se změní, když se dostane ke zvláštnímu chlapíkovi, který byl za války cvičen u britských komand SAS. S ním už je to jen krůček ke speciální jednotce, která jde opravdu tvrdě po povstalcích co v noci přepadají vojenské tábory, nebo vojáky v džungli. Prvotní nadšení však časem začnou nahrazovat pochyby, zda represe a vůbec další působení Holanďanů v této oblasti má nějaký smysl. S každou další vypálenou vesnicí je i on spalován vnitřními pochybami, které nakonec vyústí v závěrečné drama... Nizozemci natočili parádní film bohužel opět se vezoucí na vlně dnešního sebemrskačství a omlouvání se za koloniální hříchy (byť zde je to jistě trochu na místě). Ačkoliv je divné, že to film natočil právě v této době, je natočen skvěle a užíval jsem si každou minutu. Herecké výkony hlavních hrdinů byly super, super byla i dobová výstroj a krásné lokace! A parádní byla i ta zvláštní hudba provázející celý film. Dávám za 5 cigaret Highway. * * * * * ()
"A jéje, zase se tu někdo bude vypořádávat se svou kolonialistickou minulostí, sypat si popel na hlavu a lézt do zadku novodobým komoušům", říkal jsem si zhnuseně, když se mi tenhle film dostal do rukou. Ale musím objektivně říct, že Holanďani se se svým 70 let starým válečným "traumatem" vypořádali taktéž objektivně, se ctí, mužně, syrově, bez zbytečného patosu. Skepticky jsem očekával pravdoláskařské melodrama a nedůstojné sebemrskačství, ale namísto toho jsem dostal víceméně realistický, uvěřitelný a i přes svou nadprůměrnou stopáž záživný a výpravný válečný velkofilm (aspoň na holandské poměry). A nečekaný závěr mi na pár vteřin vyrazil dech, to jsem věru nečekal, bravo. P.S.: A přiznávám, že scénu s japonskými vojáky jsem nepochopil. Copak oni v Indonésii (snad dočasně?) zůstávali i po své porážce ve druhé světové, paralelně s Holanďany? ()
Galerie (13)
Zajímavosti (4)
- Postava Raymonda Westerlinga (alias "Turka"), ako veliteľa elitného komanda, je skutočná. Aj keď indonézska vláda nezasahovala do scenára, dala si podmienku, že pri medializácii filmu na jej území nesmie byť prezentované jeho meno. (desade)
- Na území Indonézie natáčal holandský štáb celkovo dva a pol mesiaca. Prácu im okrem covidových opatrení znepríjemňovali aj mnohé iné komplikácie: prudké lejaky spôsobili vyliatie rieky z koryta, čo spôsobilo odplavenie časti vybavenia; v miestach, ktoré mali byť "zaručene bezpečné", sa to hemžilo krokodílmi; herci a štáb ochoreli na týfus, otravu jedlom a slnečný úpal a asistentku režiséra (jeho sestru) uštipol škorpión. Zvolávanie na modlitby prichádzajúce z neďalekých mešít spôsobovali neustále rušenie, takže väčšinu zvukov a dialógov bolo potrebné prerobiť v postprodukcii. Niektoré scény sa točili aj v Holandsku za použitia umelých paliem a banánovníkov. (desade)
- Hlavnou príčinou, prečo sa režisér Jim Taihuttu rozhodol nakrútiť film na túto tému bolo, že jeho prastarý otec bojoval a padol ako seržant v Kráľovskej holandskej armáde Východnej Indie počas indonézskej vojny za nezávislosť. Režisér mal tiež pocit, že táto kontroverzná kapitola histórie nebola nikdy riadne vyučovaná v školách ani zobrazená vo filme. (desade)
Reklama