Obsahy(2)
Jegor je recidivista, ktorý sa po prepustení z väzenia rozhodne dočasne pobudnúť u ženy, s ktorou si počas výkonu trestu písal, napokon však svoj plán prehodnotí a rozhodne sa s ňou začať nový život. Jej blízki a ostatní dedinčania sa na neho pozerajú s nedôverou, skutočné nebezpečenstvo však predstavuje jeho bývalý život, ktorý sa rozhodol nechať za sebou. (RTVS)
(více)Recenze (18)
Námet je na sovietsky film odvážny, preto bolo očakávanie veľmi veľké. Treba podotknúť, že nie všetko sa podarilo, Šukšinov autorský snímok trpí neduhmi sovietskej kinematografie, topí sa v nezmyselných dialógoch a záver je tiež rozpačitý. Film bežal v našich kinách v roku 1975. ()
(SSSR) Červená kalina je sovětským symbolem hříchu, a tak nepřekvapí, že ji ve stejnojmeném filmu renesančního umělce (režiséra, scenáristy, herce, spisovatele) Vasilije Šukšina nosí hlavní protagonista, který přichází po propuštění z vězení do vesnice za ženou, s kterou si během svého pobytu za mřížemi dopisoval. Nepřekvapuje mě, že sovětský lid údajně zaplavil Šukšinův hrob kyticemi, když ve svých dvou posledních autorských počinech (TŘESKY PLESKY, ČERVENÁ KALINA) byla postava, kterou ztvárňoval, tak silně napojena na jeho životní příběh. Nemám ale za to, že by si jeho poslední opus magnum zasloužil tak nekritické přijetí, protože téma důstojnosti člověka byl lépe rozpracováno v jeho předchozí "vlakové" dramedii, která na sebe neměla potřebu strhávat pozornost užitými stylistickými postupy (záběrování odpovídající vztahům mezi postavami, hudba glosující dění), přestože i ty byly neméně důmyslné. Navíc se zde potvrzuje častá výtka spojovaná se Šukšinovým dílem, a to idealizace venkova na úkor města, jelikož se muž-recidivista ocitá v prostředí, které je na rozdíl od něj nezkažené. To dle mého nejde dost dobře napsat o jeho zlomovém díle TŘESKY PLESKY (zlomovém, protože bylo první v jeho filmografii, kde obsadil sebe i svou ženu, ale také děti), kde se otevřeně kritizoval nedostatek možného vyžití (absence kina) i základních věcí (škola, jídlo) na venkově. Na ČERVENOU KALINU tak dle mého sedí spíše sebereflexivní věta, která zazněla již v TŘESKY PLESKY: "Dal jste měšťákům za vyučenou, ale nebylo v tom vesnické furianství?" ()
Keď som si pred 45 rokmi kúpil a prečítal knihu, predstavovala pre mňa príjemné prekvapenie. Šukšinov život i dielo sa príliš líšili od životov bežných Rusov a bolo prirodzené, že prekvapovali i dávali nádej. On sám i hrdinovia jeho príbehov sa správali inak, hovorili inak, znepokojovali a do životného stereotypu okolia vnášali otázky, na ktoré nebolo ľahké odpovedať. Film dobre ilustruje knihu, veď Šukšinov podiel bol príliš dominantný. Problém vidím v tom, že za polstoročie sa príliš zmenila doba i vnímanie toho, čo bolo. A tak to, čo v "periode zastoja" predstavovalo malý zázrak, je dnes súčasťou histórie, ktorá málokoho zaujíma. ()
Réžia slovenského znenia (ČST Bratislava) = OĽGA RÚFUSOVÁ (17.9.2012) ()
Musím se přiznat, že mé první setkání s Šukšinem se tedy moc nepovedlo. Celý film mi přišel spíš jako shluk scén, které ještě k tomu působily často dost do ztracena. Zároveň vše bylo umocněno opravdu otravnou kamerou. Pro někoho to jistojistě bude kult, pro mě to bylo spíše utrpení. ()
Príbeh recidivistu, ktorý ale stále ostával chlapom za každú cenu. Snímok pokladať za obdivuhodný. A to nielen po štylistickej stránke, ale aj hereckej a dialógovej ( tu vynikne brilantný SK dabing ). Sovietsku kinematografiu tu síce cítiť až v morku kosti, ale jeho výpovedná hodnota je svetová. ()
Ruská nátura v plnej "kráse". Tak on je viacnásobne trestaný, hotový recidivista a divák očakáva, že s nájdením partnerky (jaternica by bol lepší výraz), ktorá ho z neviem akého dôvodu chce (asi že je "účtovník" alebo že obchytáva brezy), a on nie aby sa zmenil, ukázal sa, aký je šikovný, milý, pracovitý, napravený a pod. Nie, on robí presný opak, klame, tará, vykrúca sa, dokonca si zorganizuje bordel-párty, peniazmi (neviem odkiaľ ich môže basista mať) šafári hala-bala, na ulici obchytáva slečnám nohy, obtiera si hubu do budúcich svokrovcov, na šéfov v práci, ale oni po úvodnej nedôverčivosti sa aj tak všetci nakoniec prikláňajú na jeho stranu. Všetko speje k záverečnej bitke s bývalými kumpánmi, ktorá sa ani nevedno prečo naskytla. Asi mu závidia jeho dedinský život. Nuda to nie je, ale natočiť takýto podivný pohľad na (asi) napravujúceho sa basistu, by nedokázali nikde inde, len vo veľkej matičke Rusi. ()
В конце фильма не жди американского хэппи - энд. ()
Musím filmu uznať tú nepokojnú atmosféru, ktorá sa musela vymykať ideálom sovietskej spoločnosti vtedajšej doby. No nedokázala ma osloviť žiadna postava, žiadna situácia, asi moje myslenie absolútne nezapadá do tej doby a miesta. Alebo niekde urobili súdruhovia chybu, prípadne film príliš zostarol a zostal vo svojej dobe. Chlapíkovi z väzenia ani jeho filmovému správaniu som neprišiel na chuť, a už vôbec nie tomu záveru. –––– Iba jedno mi dali sudičky do kolísky: väznicu! ()
Film byl na svou dobu nadčasový.Nikdo ho nezakazoval ani nedal do trezoru.Tak co se řeší politika?Zkrátka Jegora pustili z basy a dál jde příběh až do konce, který se mi nelíbil.A co se musí vyzdvihnout je ukázkový slovenský dabing.Přímo extra famózní,profesionální.Pan Adamovič měl sluch na intonace.Nádherná píseň na úvod.Šukšinův obličej při bom byl nedostižný.Skvělá kamera a výběr herců. ()
Zajímavý sovětský film, který vykresluje nevýchodnost situace propuštěného trestance, který chce získat srdce vysněné ženy. ()
Že by to by bylo něco světoborného, to tedy není. Film je pravděpodobně ceněný tím, že se vymykal klasickému komunistickému optimismu ve společnosti říené lidmi kolem L. I. Brežněva. Že prostě i v Sovětském svazu žili lidé, kteří nežili tak, jak nám bylo předkládáno oficiálními cestami. Příběh propuštěného vězně, který je nucen přijmout odpor vesnice, do níž ho přivedla jeho láska, ovšem chytnout za srdce, výkony manželů Šukšinových jsou také nepřehlédnutelné, ten závěr, kdy je vyhledán svou bývalou partou, pro niž se stal zřejmě nebezpečným zrádcem, byl trošku uspěchaný. A také setkání s vlastní matkou nedojme tak, jak by si asi autoři představovali. Ale asi to byl film, který si naprosto nepřál být sentimentální. ()
tak tento šukšinův film mi naprosto vyrazil dech, celou dobu se smějete komickým situacím, i když při hlubším zamyšlení toho tak polovina k smíchu vůbec není. celou dobu čekáte a přejete si, že ten recidivista musí nějak prozřít, a když se mu to nakonec podaří a má našlápnuto k slibné kariéře stachanovce, jeho staří kamarádi to nějak nedkokážou pochopit. ()
Na svou dobu naprosto výjimečný ruský film. Když běžel kdysi v našich kinech, tak jsem ho prošvihl, ale i po těch letech dokonale chápu, proč tenkrát působil jako zjevení. Takto otevřeně zobrazit odvrácenou stranu tehdejší sovětské reality určitě bylo něco i u nás nepředstavitelného. Navíc způsob zpracování působil zcela moderně i ve srovnání s kvalitní západní kinematografií. Šukšin tak vlastně předznamenal budoucí rozvolňování v sovětské kultuře, které později vyvrcholilo Gorbačovovou glasností a perestrojkou, což byl i začátek konce sovětského impéria a jednoho nezdařeného dějinného experimentu. ()
Není mnoho filmů, které by mě tak hluboce zasáhly. Červená kalina fascinuje svojí neokázalostí, hlubokým citovým nábojem. Nikde ani stopa po předstírání a filmové falši. Výtečný scénář, jakoby nahodilá, neučesaná kamera, Šukšin v hlavní roli a jeho životní partnerka v roli partnerky filmové, jímavá hudba, to vše činí z Čevené kaliny jedno z nejkrásnějších děl celé filmové historie. ()
Film mě naprosto neoslovil. Těžko říct, jestli to bylo přílíš nataženým zpracováním povídky, rušivou kamerou (proč ty neustálé zoomy?) nebo jestli mi nesedl hlavní hrdina. Jakoby mi film protékal mezi prsty, a ne a ne ho zachytit. ()
Dobre natočený príbeh väzňa prepusteného na slobodu. Jegor Prokudin je recidivista, ktorý sa rozhodol po prepustení zmeniť život a zisťuje, že napriek heslu zobrazenému hneď v úvode, to nie je také jednoduché. Okrem toho, že ho jeho minulosť prenasleduje v predsudkoch ľudí, prenasledujú ho aj jeho bývalí kumpáni. Nejde o žiadnu akčnú jazdu ale o typicky ruský ponor do duše človeka vrátane potľapkávania briezok. Hlavný hrdina je zmietaný poryvmi duše z extrému do extrému. Najprv ide za kumpánmi, prechádza svoje známosti a Ľuba je posledná možnosť. Snaží sa zapadnúť, potom uniká na večierok, opäť sa vracia k Ľube, klame, vymýšľa si. Najlepší vzťah má s Pjotrom, Ľubiným bratom. Spracovanie je typicky ruské a podobný zmätok ako má Jegor v hlave dostáva divák na tanier. Herecké výkony sú dobré, ale pohnútky a správanie hrdinov sú pre človeka, ktorý nemá kontakt s ruskou kultúrou často nepochopiteľné. Napriek tomu sa vo filme podarilo hlavnú myšlienku dobre zachytiť a podať aj s prídavkom ruskej duše. 75% ()
Uvedeno ve Filmovém klubu Alfa Sokolov v sezoně 1976/1977. ()
Reklama