Režie:
Robert WieneKamera:
Willy HameisterHudba:
Alfredo AntoniniHrají:
Werner Krauss, Conrad Veidt, Friedrich Fehér, Lil Dagover, Rudolf Klein-Rogge, Hans Heinrich von Twardowski, Rudolf LettingerVOD (1)
Obsahy(2)
V malém severoněmeckém městě šíří Dr. Caligari strach a teror s pomocí Cesareho. Ve dne Caligari vystavuje Cesareho na veletrhu, kde v hypnóze předpovídá budoucnost. V noci však Caligariho otrok prochází městem a páchá na příkaz svého pána šílené vraždy. Když jedné noci zemře mladík, kterému Cesare předpověděl blížící se smrt, začne Francis podezírat Dr. Caligariho. Když Cesare unese Francisovu přítelkyni Jane, podezření se mění v jistotu. Tento filmový skvost je ukázkovým příkladem expresionistického filmu a přispěl k mezinárodnímu uznání německé kinematografie. (Film Europe)
(více)Recenze (346)
Šílenství z KABINETU přímo prýští. Temné pokřivené obrazy (dekorace jako by vypadly z mozku postiženého stihomamem a pokřiveným vnímáním skutečnosti) v tom nejklasičtějším slova smyslu. Dodatenčná hudba je neskutečně sugestivní. Jazzová bizarnost spojená s rozličnými zvuky a doplněná symfonickým orchestrem. Neskutečně intenzivní. ()
Jeden z mála oficiálně respektovaných filmů, který si svou pozici zasloužil. Pokud bych měla jmenovat jediný film, který je synonymem pro to všechno dokonalé, co v člověku může film vzbudit, všechny ty odpovědi na otázky, proč se filmem nadále zabývat a inspirovat se jím, pak je to Caligari. A vnímavý divák se pak samozřejmě Caligarim musí stát na vlastní kůži. _ V našich kinech uváděno s podtitulem Sen chorého mozku. ()
Naozaj posobiva kombinacia skveleho vyzualu, hudby a zlovestneho pribehu. Tomu pridava na vahe fakt, ze film ma omnoho prepracovanejsiu dejovu strukturu a budovane napatie ako mnoho aj o pol storocia novsich filmov. Skutocny skvost. Nutne dalsie zhliadnutie. (10/10) ()
Odkazujem sa na môj koment tu, ale s dodatakom, že Caligari na rozdiel od Upíra stíha geniálnej živej hudbe aj expresionistickým vizuálom. Doprovádzala skupina Two. ()
Du musst Caligari werden. Německý bazar bizarností, jehož iluzorní cejch šílenství dal světu zásadní přelom v dějinách kinematografie. V kontrastu s historickým významem tohoto mezníku snad nikoho nepřekvapuje, že mamutí vliv "postcaligariovské" tendence pociťujeme do dnešních dnů, speciálně v osobě líbivě morbidního Tima Burtona. Zvrácený, ambiciózní, stísňující, nastavující nelichotivé zrcadlo realitě - tj. Kabinet doktora Caligariho. ()
Expresionistická nádhera a filmařina v naprosto krystalicky čisté podobě. V dnešní době by se něco mohlo zdát k smíchu, ale když je to z roku 1920????!!!!!!!! Plno nových filmů se mu nevyrovná. Jedinečné jsou kulisy, ve kterých není jediná rovná plocha a jediný normální tvar. Všechno křivé, hranaté, prosvícené dokonalou kamerou. A než se pořádně nadechnete, přijde konec (nenechte se zmást těmi 71 minut v hlavičce filmu, film má jenom nějakých 50 min.), který vyniká pointou, která je úderná i dnes. ()
Jedno z TĚCH přelomových děl světové kinematografie, které ji posunulo o krok dál. Německý expresionismus ve své nejkrystaličtější podobě (rozuměj nejschizofrenější, nejpokřivenější a nejstyličtější). Film z roku 1919, který tento slavný, s hororem spojovaný filmařský styl představil světu dodnes dýchá nepopsatelnou atmosférou. Přesto – samozřejmě z dnešního pohledu – mi dost vadí jeho tempo (místy se skutečně neuvěřitelně vleče). ()
Kabinet dr. Caligariho je v určitém směru opakem svého "bratra" Upíra Nosferatu, ale i tady je děj zahalen příjemně mrazivým tajemnem a nadpřirozenem. Herci v hlavních rolích, především Conrad Veidt a Werner Krauss, odvedli nezapomenutelné výkony a jejich postavy prakticky táhly celý děj filmu a nepůsobili tak unyle jako ostatní herci. Narozdíl od Nosferata je Caligari celý natočený v ateliérových dekoracích. Autory dekorací byli tři němečtí expresioničtí malíři H.Warm,W.Rohrig a W. Reimann, kteří vlastně měli na vytvoření atmosféry Caligariho větší podíl než samotný režisér. Svět Caligariho pokroucený, zpřelámaný a pomatený, viděný očima hlavního hrdiny-blázna, diváka šokuje svou podivnou bizarností, křivá okna, světla namalovaná na zdech, úzké, křivolaké uličky města. Filmem Kabinet dr.Caligariho Robert Wiene položil základ jednomu z nejkouzelnějších a nejtajemnějších směrů ve filmu, německému expresionismu. ()
V neveľkom nemeckom meste Holstenwall sa koná púť a jarmok. Budú tam kolotoče, stánky a atrakcie. Na túto akciu prichádza i záhadný doktor Caligari, aby predviedol svoj exponát. Chce ľuďom ukázať tajomného spiaceho muža, ktorý dokáže predvídať budúcnosť. Nemý, čiernobiely film "Kabinet doktora Caligariho" z roku 1920 je absolutnou klasikou horrorového žánru. Je to kultové dielo. Expresionistické kulisy, atmosferická komponovaná hudba, napínavý príbeh, dejové zvraty a nečakané rozuzlenie. **** ()
Je to tím, že poslední dva nezvukové snímky, co jsem viděl, jsou opravdu tak skvělé, nebo jsem jim obecně snad přišel na chuť? Dost možná obojí. Kabinet doktora Caligariho je čiré umělecké atmosférické dílo s příchutí mystéria, které nestihne začít nudit, obzvláště ne ve zkrácené 51-ti minutové verzi z archive.org, kde se nápis konec objeví v momentě, kdy tipujete, že právě probíhá zhruba tak desátá minuta. Jsem opravdu spokojen. ()
Fantastický film, který se fantastickým stane až v závěru, kdy dostane smysl vše včetně těch úžasně pokřivených dekorací. Restaurovaná delší verze je požitek a rozhodně jsem ji neviděl naposledy - naopak si myslím, že teprve až film uvidím podruhé, uvidím ho se vším všudy. ()
Film, který propojil výtvarné umění s námětem hororu. Scénář k filmu napsali Carl Mayer a Hans Janowitz, který částečně čerpá z jejich autobiografických vzpomínek z psychiatrických ústavů. Na tomto brilantně zdařilém filmu, mimo jiné spolupracovali expresionistickým stylem i moderní malíři a výtvarníci poválečného Německa. Pozadí kulis přímo na ploše bylo pomalováno hodně potemněle, pouliční lucerny ponuře stavěné ve stínu chmurně podivných fasád dokreslovali atmosféru. Pro představu charakteru zvláštního děsu je César i dr. Caligari přesvědčivě fascinující, strnule němá a šílená gesta přidávají filmu na dramatičnosti v jemných nuancích filmové hrůzy. Postava náměsíčníka Cesare, kterou ztvárnil famózní Conrad Veidt a jeho křídová tvář je 100% dokonalá. Film je originální na dobu, kdy byl natočen. Sice němý, ale děsí, ale byl to zážitek, na který se nezapomíná. ()
krásne uletený film.nemecký expresionisti sú blázni ()
Pamatujete si na epizodu ze Zemana, kdy byl v místnosti přichycen ten zlotřilej dědek Brůna se sekerou v ruce a kymácel se ze strany na stranu? Určitě jo, vždyť ta atmosféra překvapila i samotné scénáristy. Nějak jsem si na ní vzpomněl při Kabinetu doktora Caligariho, který sice nedosahuje kvalit třeba takového Fausta od Murnaua, ale co se týče kulis á la Hrátky s čertem, je to unikátní. A právě ta atmosféra mi tady strašně chyběla. Horor si vyžaduje perfektní načasování ke sledování, ale ke Caligarimu to, myslím, nepotřebujete, protože jako celek to nějak protejká mezi prsty. A to nemám rád. Wiene se snažil, ale když divák otírá raději prach z monitoru než pozoruje děj, je asi něco v nepořádku. A výmluva typu: "No dobrá...ale podívej se z jakýho je to roku. Ten film nemůže být dokonalej..." neberu. Viz. Faust! ()
95% - Měl jsem ohledně tohoto filmu veliké štěstí. Viděl jsem ho v Německu v kině na projekci s atmosferickou a vkusnou živou hudbou. Byl to velký zážitek. Proto je mé hodnocení určitě trochu zkresleno dojmem, který ve mně onen večer zanechal. Některé kvality jsou však nezpochybnitelné. Ztísněnost vyvolávající design kulis a interiérů, divadelní maskování (zejména Cesare mi svým vzezřením vyvolával asociace na jisté postavy filmů Tima Burtona…), a především samotná Caligariho postava. Tento němý film se mi líbil mnohem víc, než srovnatelný Nosferatu, patrně pro jeho větší umělecké ambice. Vřele doporučuji! ()
Asi ještě nejsem takový labužník, abych uměl vychutnat nestrávitelné a "pošmáknout" si nad vším, co má skvělé ohlasy a dobře vypadá. Kdybych měl být objektivní, hodnotím jasným odpadem a budu mít v ústech nechuť alespoň hodinu. Proto.. nebudu hodnotit a za nějaký čas se na to podívám znovu s tím, co mohu a nemohu očekávat. Kulisy jsou sice velkolepé a celá struktura filmů je na svojí dobu nadčasová, ale i to někdy prostě nestačí. Dalo by se říct, že tohle je předchůdce noir filmu, který vznikl z německého expresionismu. _ Ok, tak teda nakonec za tři hvězdičky. ()
Temná metafora ve zdeformovaných kulisách města, kde se snoubí kubismus s expresionismem v jemném oparu dada. Film jsem viděl s hudbou Rainera Viertelboecka (1993). V řadě scén mi připomněla německou industriální skupinu Einstürzende Neubauten - klasické nástroje připomínají hudbu počátku minulého století, do toho prolínají nástroje elektronické a následně rozličné bicí a ruchy. Snímek s řadou významů, a tedy vykládaný různě, je dnes již klasickým dílem německého expresionismu. Doba po skončení války, rozvrácená německá ekonomika, neradostné vyhlídky, manipulace s jedincem....já si ale kromě toho vzpomněl na E.A.Poa (Metoda doktora Téra a profesora Péra). Kulisy, výprava, líčení herců, hudba a skvělý konec. Příběh sám dnes jistě objevný není a jeho zpracování bude asi současného diváka nudit. Za pozornost ale stojí některé detaily, které se staly zřejmě vzorem pro další filmy - stínohra (vraždění) a toporná chůze Cesara připomenou další klasiku - Upír Nosferatu... ()
I po 95 letech má Kabinet doktora Caligariho své kouzlo a dovedu si představit, jak hororově mohl na tehdejší diváky působit. Vizuální stránka filmu mě opravdu zaujala. ()
Dílo, které zahájilo vlnou zvanou Německý expresionismus. Společně s později dodanou hudbou tvoří husí kůži nahánějící horor. Pokud se umíte na filmy takového ražení dívat, tak Kabinet doktora Kaligariho vás uchvátí. Geniální kulisy, které předčí všechny možné exteriéry společně s ranným filmovým herectvím, (založeným hlavně na kulení očí ), je mrazivá kombinace. Úžasná je například sekvence, kdy jde Caesar uloupit vyvolenou dívku. A o konci lze říct jen to, že tak rafinovanou pointu, jsem od filmového stařečka opravdu ale opravdu nečekal. ()
Nechápu to vysoké hodnocení. Přeci nebudu přidávat hvězdičky jen proto, že to je jeden z prvních hororů atd. atd. Hodnotím podle toho, jak na mě film působil a bohužel zápletka nic moc a tím že je němý, je tím pádem zdlouhavý a to je špatný, když vás nudí a má přitom pouhých 71 minut a z toho polovinu času zabírá text. ()
Reklama