Režie:
John WooScénář:
Chuck PfarrerKamera:
Russell CarpenterHudba:
Graeme RevellHrají:
Jean-Claude Van Damme, Arnold Vosloo, Lance Henriksen, Yancy Butler, Lenore Banks, Willie C. Carpenter, Kasi Lemmons, Marco St. John, Ted Raimi (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Psychopatický zabiják Emil Fouchon se svou bandou za tučnou odměnu organizují pro zvrhlé zbohatlíky lov na člověka. Protože pečlivě vybírané oběti jsou většinou bezdomovci, kteří nemají žádné příbuzné, běží "obchod" poměrně hladce. Komplikace začnou v okamžiku, kdy se objeví právnička Natasha Binderová, která hledá otce, jenž byl jednou z posledních obětí lovu. Fouchonovi zabijáci by si jistě s takovou komplikací snadno poradili, kdyby se neobjevil námořník Chance Boudreaux. Je mistrem bojových umění a bývalým příslušníkem elitní jednotky. Je však bez peněz a nutně potřebuje práci. Nechá se Natashou najmout, aby pátral po jejím zmizelém otci. Brzy se dostane gangu zabijáků na stopu. Netrvá dlouho a dojde k první divoké přestřelce. Její obětí se stane několik vrahů a policistka Carmine Mitchellová, která Natashe a Chancemu pomáhala při pátrání. Chance s Natashou uprchne do blízkých lesů ke svému strýci Douveemu. V patách jim jsou Fouchon a jeho muži, motivováni velkou finanční odměnou za zabití Chance. Kruh kolem pronásledovaného se pomalu uzavírá. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (355)
Typicky wooské atributy silně odlišují tento film od většiny ostatních Van Dammeových propadáků. Choreograficky silným bojovým scénám zdatně sekunduje takřka taneční exhibice černých motorek, velkou devizou jsou dobře zvolená prostředí, ať už ponuré uličky a hřbitov New Orleans, bažinaté porosty, anebo především tajemné panoptikum v tovární hale. Skoro bezchybná je tu banda záporáků v čele s charismatickým Lancem Henriksenem, jehož Beethoven je proveden dokonale. Takové křídlo bych si opravdu přál! Tentokrát i dlouhovlasý Van Damme působí vcelku přijatelně i přes rozseklý kořen nosu a nádor na čele. Ovšem, že pouze dokud neotevře ústa. Dialogy obecně jsou velice špatnou stránkou filmu a spolu se scénářem, o kterém není radno příliš přemýšlet, tvoří hlavní negativum snímku. Ale jedno se nedá Van Dammeovi upřít - svou partnerku si dovede vybrat. Jak tu filmu, tak i tu životní. I když popravdě řečeno, nechápu, proč se popáté oženil se svou druhou manželku, nebo jak to vlastně je! ()
Nejlepší film s toporným belgickým karatistou a zároveň první americký zářez velmistra krvavého baletu Johna Woo. Do heroic bloodshed má tento kousek dost daleko, ale ke cti režiséra lze říct, že vzhledem k míře vměšování producenta Sama Raimiho do jeho práce a agilním střihačovým nůžkám, výsledek není vůbec špatný. Ba ne, některé akční momenty a zpomalovačky jsou geniální. V paměti mi utkvěla zejména scéna se zabijákem Pikem, jeho brokovnicí, hlavou podvodného náboráře, předním sklem auta a následným vylétnutím nábojnice ze závěru. Vůbec Piko v podání Arnolda Vosloo van Dammova geroje zastiňuje. Lance Henriksen si též ostudu nedělá, až na ten afektovaný výstup na konci. Van Damme je tu narozdíl od některých svých fláků snesitelný. Scénář je tradičně u vandammovek blbý. Tento není vyjímkou, ale naštěstí ho zrealizoval John Woo a ne pan Golan. Dříve jsem tento akčňák hodně žral (nebyl jsem sám, v Cinemě dostal 100%). Teď je sice oproti svým moderním bratříčkům trochu dýchavyčný, ale u mně mu to na ty 4 hvězdy stále stačí. ()
Chutnalo ti jídlo? - Katastrofa. Kafe ušlo. John Woo poprvé v americké produkci a hned celkem přesný zásah do filmového terče. Nemám jeho tvorbu nakoukanou tolik, jako někteří akční šílenci či fanoušci tohoto režiséra, ale z toho, co jsem od něho zatím viděl, se mi vše celkem líbilo a i tady se potvrzuje Woova pověst tvůrce, který točí béčkové snímky v áčkovém hávu. Živý terč je kvalitní akční film, natočený v různorodých lokacích, kde JCVD v životní formě, předvádí skvělé střelecké i karatistické kousky a ještě při tom dokáže vtipně zahlásit. Musí se však mít na pozoru, protože mu v cestě stojí android z Vetřelců a jedna lstivá mumie. Takže ve zkratce - akce, vtip, nadhled, krásná žena a odporní záporáci. Van Dammeovka, která má úplně vše. ()
Kdysi byl člověk na lovu životně závislý, ale v poslední době se z něj stala už jen zábava pro několik šílenců. Jenže když už máte doma trofej ze slona, tygra a medvěda, tak vám zbývá skalp jediného predátora... John Woo se svého prvního Hollywoodského filmu zhostil i přes silné zásahy producentů ve velkém stylu. Jedná se hlavně o perfektní choreografii, které snad podléhaly i Van Dammovy kadeře a kapky krve vylétající z padouchů. Navíc se Woo mazlí s každým záběrem a dokáže tak z vizuálně zajímavého New Orleansu vytřískat úplne maximum (hřbitov, sklad cirkusových kulis). Každý druhý záběr je Woova klasická zpomalovačka, ve které Van Damme efektně pohazuje vlasy jako největší drsňák pod sluncem. K tomu je tady fajn hudba a super záporáci Vosloo a Henriksen a jako třesničku na dort dostane pěstí i jeden had:-) ()
Galerie (67)
Zajímavosti (20)
- Pro hlavní roli se uvažovalo o Kurtu Russellovi. (ČSFD)
- Z celkového rozpočtu 23 milionů amerických dolarů činil Van Dammův honorář 3,5 milionu. (Eldrick)
Po letech znovu a tentokrát v delší pracovní verzi (116 minut), považované za Wooův režisérský sestřih. Ta se od kino verze liší především v odlišně stříhaných i komponovaných akčních sekvencích a hrstce woovských trademarků, především co se týče práce s patosem. Nejmarkantnější změnu představují zrcadlové montáže doslovně odhalující motivace Fouchona a Boudreauxe - zatímco Henriksenův záporák je představen během hry na piano v prostorném sídle, což prostřihávají dokumentární záběry divoké zvěře zabíjené lovci, Van Dammův hrdina v závěrečné části filmu přijímá brokovnici od strýce v jeho chajdě, což prokládají záběry lidí zabitých Fouchonem - zatímco pro záporáka je zabíjení kratochvílí, pro hrdinu je prostředkem pomsty a potrestání zla. Dále pracovní verze obsahuje dvě sekvence sbližování Chance a Natashy, kde se zároveň dozvídáme více o těchto postavách, ale je zde ještě celá řada záběrů či krátkých pasáží navíc. Naopak kino verze obsahuje mnohem delší a pompéznější likvidaci záporáka - v pracovní verzi prostě Van Damme Henriksena jednou kopne z výskoku, ten odletí na hromadu harampádí, hrdina mu k nohám hodí granát, následuje Henriksenův otráveně rezignovaný pohled a finito. ____ Z dnešního pohledu představuje "Živý terč" úžasný relikt, protože filmy tohoto typu se už prostě moc netočí; v novém tisíciletí totiž jsme svědky zanikání kategorie středně nákladných akčních filmů. Souvisí to se změnami v distribuci a postupném omezování trhu s nosiči pro domácí užití - do kin se dnes dostanou již jen vysokorozpočtové high concept spektákly a sofistikované nákladné žánrovky, zatímco na video trh cílí již jen nízkorozpočtová céčka a na koleně dělané zoufalosti ala Asylum či Tomcat Films. Sice se v druhé uvedené sféře stále najdou ambiciózní tvůrci s osobitým akčním rukopisem, ale ti jen výjimečně dostanou k dispozici ideální konstelaci prostředků a příslušných aktérů, aby mohli ukázat, co dokážou (viz Isaac Florentine a "Undisputed III", William Kaufman a "Sinners & Saints" či John Hyams a "Universal Soldier: Regeneration"). Ve své době byl "Živý terč" jedním z několika štědře zafinancovaných béčkových akčních projektů, které diváky lákaly na hvězdu střední svítivosti v hlavní roli a svěží koncept, potažmo variaci na tradiční téma. Zatímco jiné dobové projekty z dané kategorie jako "Univerzální voják", "Přepadení v Pacifiku" či "Timecop" stavěly na silné high concept premise, "Živý terč" přichází s až překvapivě přímočaře brakovým scénářem. V tomto případě totiž ani nikdo moc na příběh nehleděl, neboť hlavní atrakcí zde byla stále stoupající hvězda Van Damma, jenž se zde předvedl v nové image (z dnešního pohledu sice vyznívá mastný mulet a pršiplášť silně zoufalé, ale v temných 90s halt byly hodnoty krapet posunuté), a především angažování mezi filmovými znalci opěvovaného mistra akční choreografie z Hongkongu, které slibovalo zcela nevídanou podívanou (jak opakovaně zdůrazňovala dobová propagace filmu). "Živý terč" tak představuje ideální průsečík woova krvavého baletu a americké žánrovky, kde mistr byl přímo najatý pro své kvality, ale ještě se jeho styl nerozplizl v nabubřelých melodramatech. Stranou akčních pasáží pak film zaujme na americké béčko až nezvykle výraznou lokální atmosférou. Právě výrazně tematizované prostředí Louisiany, navíc provázané s motivy nezaměstnanosti, chudoby, které jsou navíc rozvedené do roviny krize role muže ve společnosti a rodině, povznášejí film nad úroveň obyčejného generického akčňáku stejně, jako zúročení lokálních a historických motivů přidávalo Woovým hongkongským filmům. () (méně) (více)