Režie:
Steven SoderberghScénář:
David KoeppKamera:
Steven SoderberghHudba:
Cliff MartinezHrají:
Zoë Kravitz, Jacob Vargas, Jaime Camil, Rita Wilson, Erika Christensen, India de Beaufort, Robin Givens, Devin Ratray, Derek DelGaudio, Byron Bowers (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Pracovnice IT oddělení trpící agorafobií najde nahrávku násilného trestného činu a nahlásí ji svým nadřízeným. Uvědomuje si však, že bude muset opustit svůj byt, aby mohl být zločin vyšetřen. (HBO Max)
Videa (1)
Recenze (140)
Nevím, ale od Stevena Soderbergha jsem zvyklá na trochu jiný level. Normálně bych dala hvězdy čtyři, protože jsem se se zájmem dodívala. Ovšem přiznám se, že jsem od tvůrců očekávala trochu víc. Zoë je nyní v kurzu. Pandemie, lockdown, masky - na to vše se budoucí generace budou zpětně dívat s "úsměvem". Záporáci a závěrečná "bitka" je jak z béčkového filmu. Na jedno pokoukáníčko film ujde, ovšem nedá se očekávat něco navíc, než co by už někdy na plátně zfilmováno bylo. ()
Hitchcockovský motiv připomínající svou strukturou především „Okno do dvora“ (1954), je impozantní nejen svou atmosférou v budování napětí a tajemna, ale hlavně skromným a nikam nespěchajícím dějovým vývojem. Právě tím se udržuje napětí a daří se. Agorafobie hlavní postavy Angely dává o sobě vědět už u ní doma, ale především se vyobrazuje venku a pocovidová atmosféra už působí jen jako doplněk. I když je fakt, že pocit izolace a její dopad, zejména v oblasti všeobecné úzkosti, je vyobrazen naprosto reálně. A právě tím je hodně zajímavý charakter Angely a to po psychologické stránce. Vlivem covidové pandemie je uvězněna doma a neochvějně ji paralyzuje už jenom vůle projít dveřmi. Proto doma také pracuje a to analyzováním nahrávek softwaru KIMI, což je ovládací systém tzv. chytré domácnosti, ve kterém manuálně zdokonaluje příkazy. A právě tady vše začne. Po dějové stránce se sice jedná o hodně jednoduchou záležitost, ale jako sonda do dnešního světa vcelku impozantní ve své výpovědi. Svět kolem nás takový, jaký je. Například už ten fakt, že ani tady není sběr dat žádný problém. Každopádně se námětem vyjadřuje zranitelnost a houževnatost a to se stejným přesvědčením. Angelina počáteční křehkost se později stane motivací a hlavně silou. Technologický průmysl se svými zákeřnými aspekty je jen opatrně naznačen, ale i tak z toho lze vyvodit mnohé. Je to film, který v jádru věci poukazuje na víc, než si dokážeme uvědomit, čímž je svým způsobem i moralizačně varující. Každopádně tu máme další filmový počin o struktuře kapitalismu a lidech snažící se proti nežádoucímu vlivu bojovat. Je to i přes svou jednoduchost film, u kterého je třeba vše dobře vnímat a zároveň u toho přemýšlet. ()
Tento spionazni film tahne Zoe Kravitz. Soderberg tp natocil zpusoben, ktery potesi masy. Libilo se mi, jak si dela legraci, jak lide komunikuji online. Je tu pak zajimavych myslenek, ale pribeh neni nic originalniho. Zdarile je treba zachyceno, jak bwhwm pandemie mnoho lidi citilo, jak je neviditelna rika odnasi z jejich zivotu. Nekomu mozna muze vadit chovani hlavni postavy. ()
Takový život agorafobika, si svoji zajímavostí na dlouhou dobu vystačí. Věčné pohledy z oken, "rozhovory" se sousedy, nebo velmi svá návštěva zubaře. To je potom až škoda, že se Angele nakonec povedlo opustit byt a tím i jeho správně tísnivou atmosféru. Ne že by to venku bylo až tak jiné, nakonec sledovat Angelu mezi lidmi má také své, jenom to chtělo lehce zapracovat na těch kolem ní, protože takhle to celé trochu sklouzává do komedie. Což naštěstí "vysvětlí" pojetí finále, v němž je čas zavzpomínat na tátu a udělat řádnou Sabotage. Bytová část je rozhodně silnější, venkovní je více nadsazená, obzvlášť právě závěr k němuž i díky tomu sedne fajn scéna u dveří. Obě potom pojí výborná kamera a hudba Cliffa Martineze. 75% ()
Galerie (16)
Zajímavosti (2)
- Natáčelo se v amerických městech Seattle a Los Angeles. (BMW12)
- Betsy Brantley, která namluvila hlas Kimi, je bývalou manželkou režiséra Stevena Soderberga. (HanzoBureshi)
Režisér, scenárista, kameraman a střihač Steven Soderbergh zodpovědný mimo jiné za trilogii Dannyho parťáci či snímek Traffic - Nadvláda gangů dal kdysi dávno Hollywoodu sbohem a realizoval například televizní film Liberace! či seriály Knick a Mosaic. Krátkodobým návratem do Hollywoodu mu byl snímek Loganovi parťáci, následně pro Netflix natočil své dva slabší kousky High Flying Bird a Prací automat, aby se následně ubytoval na HBO Max. Tam v roce 2020 realizoval velmi slušné drama Nechte je všechny mluvit (kde byli veškeré dialogy improvizované), v roce 2021 dobovou detektivku z 50. let No Sudden Move a v roce 2022 přichází Soderbergh s další novinkou pro HBO Max. I tentokrát ovšem Soderbergh vystřídal žánr i pojetí a jeho novinka KIMI navíc dokáže chvílemi vyvolat pocit, že by mohlo jít o film Alfreda Hitchcocka, kdyby se mistr napětí dožil současné doby a nadále točil. A i díky tomu za pozornost určitě stojí. I tentokrát Soderbergh režíroval, chopil se kamery i stříhal, za scénářem ovšem tentokrát nestojí on, ale David Koepp (Jurský park, Spider-Man/2002). Filuta Soderbergh to poté opět zkouší tak trochu jinak, i tentokrát se člověk nemůže zbavit pocitu, že tak trochu experimentuje s možnostmi filmového média. Opět si hraje se střihem či s typy záběrů a opět v rámci Soderberghovy kariéry neokoukaně. A ve finále z KIMI opravdu vyleze funkční paranoidní thriller. Film vznikal na vrcholu pandemie COVID-19, která byla do samotného filmu zakomponována. Ústřední hrdince Angele trpící agorafobií ztvárněnou Zoë Kravitz to dvakrát nepřekáží, protože veřejné prostory jí nemůžou být více cizí. Pak ale dojde na odhalení násilného zločinu a nutný i když nechtěný vstup do civilizace. Z předělávky Okna do dvora v moderních kulisách se tak rázem stane thriller o boji o život, který stojí právě i na vynikajícím výkonu Kravitz. O to působivější je ovšem, že KIMI pravidla hry nezmění jen jednou. A tenhle hodinu a půl dlouhý thriller dokáže chvílemi pořád překvapovat. Přes nízký rozpočet Soderbergh vypráví poměrně velký příběh, který skutečně dokáže pracovat s tématy moderní společností, technologiemi či izolace a výstupu z ní. Soderbergh za pochodu experimentuje s vizuálem, načrtávají se některé linky, které vlastně ve finále dvakrát nikam nevedou a výsledkem je rozhodně poctivá řemeslná práce, která si i přes ukousnutí poměrně výrazného sousta dokáže udržet tvar. A ukázat, že Soderberghovo experimentování má své kouzlo. I díky krátké délce je tempo poměrně zběsilé, soundtrack Cliffa Martineze se poměrně hezky poslouchá a Soderbergh skutečně dokáže za pochodu vyprávět nějakou formu komentáře k současnosti a přitom jít v ději bez problémů dál. Především je z filmu cítit jisté varování ohledně opatrnosti před moderními technologiemi. V základu sice Soderbergh vypráví víceméně jednoduchý příběh, funguje v něm ovšem napětí a především tam jsou skutečně vrstvy pod kterými něco je. Zároveň je Soderbergh ovšem vyloženě necpe divákovi do obličeje a divák si ho skutečně může užít pouze jen jako ryzí thriller, kterému se skutečně alespoň částečně daří kráčet ve stopách Hitchcocka. Potencionální konspirační náhled ohledně potencionálního vývoje budoucnosti ovšem dokáže zaujmout. A Soderbergh přitom všem nepřišel ani o svůj známý specifický smysl pro humor. Pachuť lehce nevyužitého potenciálu možná u KIMI přetrvává, Soderbergh ovšem opět natočil zase něco jiného a opět solidně. Nejen na pomezí zkoušení různého typu vizuálu, ale právě i skrze vedení skvělé Zoë Kravitz a vyprávění příběhu, který pod svou zdánlivou jednoduchostí přeci jen něco skrývá. Soderbergh se ovšem nadále projevuje jako hravý tvůrce, kdy bude další jeho film minimálně zajímavá podívaná. A Bez kalhot 3 bude určitě minimálně fajn..... () (méně) (více)