Obsahy(1)
V roce 1969 měla v Divadle na Vinohradech v režii Václava Hudečka premiéru slavná komedie francouzského dramatika G. Feydeaua Brouk v hlavě. Secesní salonní fraška s brilantně napsanou hlavní dvojrolí majitele pojišťovací společnosti a přitroublého hotelového sluhy, kterou tehdy vytvořil Vlastimil Brodský, se stala okamžitě hitem, protože zároveň na prověřeném mechanismu situační komedie odrážela i vratkost světa, v němž žijeme, kde člověk s vysokým postavením může být z ničeho nic považován za outsidera. Inscenace byla později zaznamenána, ale nikoli jako představení v divadle. Byla přenesena do studia a zkrácena, se snahou přiblížit se co nejvíce typu tehdejší televizní inscenace. A vznikl zdařilý tvar, jehož předností je zejména zachycení skvělých hereckých výkonů tehdejších osobností vinohradského souboru, který byl na mimořádné výši. Dnes toto dílo patří do zlatého fondu České televize. (Česká televize)
(více)Recenze (51)
Jsou tam nádherně absurdní momenty, ale většina lehkonohého blbnutí originálu myslím dost naráží na těžkopádnost českého jazyka i mentality. To, co zbývá, předváděno bez publika, jen do studených očí kamer, vyznívá pro mě příliš chtěně – napodruhé už jsem se doopravdy zasmál jen jednou. ()
Tohohle "Butóna " pana Brodského si pustím vždycky rád. Ono to vypadá spíš jako záznam z Vinohradského divadla, než jako TV inscenace. Výborné obsazení, skvělé výkony herců především pana Brodského a pana Bláhy. ()
Výrazně mladší Zelenkova televizní adaptace mi před pár lety učarovala a tím spíš jsem se těšil na záznam hry, kterou ztvárnili legendární komediální herci své generace. Měla to být sázka na jistotu, jenže dopadlo to přesně naopak. Zelenkův Brouk v hlavě je civilnější a uměřenější. Vinohrady se patrně mnohem víc přiblížily představě Georgese Feydeaua, ale na mě je to příliš fraškovité, naivní a trdlovité. Skvělý je Josef Bláha, velmi slušní Vlasta Brodský a Vladimír Krška, ale celkově to víc než 65 % celkového dojmu nevytáhnu. Tam, kde měla být hra nejsilnější, ve mě vzbuzovala lehké závany trapnosti a pocit přehrávání. ()
V dřevních dobách televize, v době, kdy se teprve hledala hranice mezi televizní inscenací a záznamem divadelního představení, převzala ČST Hudečkova Brouka v hlavě z Vinohrad. Ačkoli režisér zůstal týž, vznikl jakýsi hybridní tvar na pomezí obou žánrů. Na televizní inscenaci je to příliš těžkopádné, na divadelní záznam příliš televizní. Nicméně navzdory technikáliím byl pro další generace zachován skvělý svědek času přibližující oblíbenou vinohradskou éru. Je tedy na co vzpomínat a kontury jsou poněkud jasnější, než kdybychom o celé události jen četli. S uplynulými roky zlátne i takové setkání s Gustavem Nezvalem ve vedlejší roli v této pro něj netypické době. ()
Povedená, typicky francouzská taškařice (není problém si ji představit zfilmovanou třeba s Belmondem v hlavní dvojroli), jejíž největší hvězdou pro mě ovšem překvapivě není ani Vlastimil Brodský, ani Jiřina Jirásková, nýbrž Josef Bláha, který obzvlášť ve druhém dějství předvádí stoprocentní komedii se vším všudy a všechny prostě zastiňuje. ()
Úžasná komediální smršť a prakticky dokonalý obraz, jakým způsobem lze herecky uchopit přidělenou postavu. Přesto si nechávám malou rezervu, rád se podívám i na jiné soubory, jak si s tímto bláznivým dnem poradili, i když herecky překonat tuto generaci se může zdát nemožné. Sejdeme se znovu u Něžné kočičky. ()
Tohle není ani divadlo, ani televize, jen jeden z nejméně zábavných Brouků v hlavě. ()
Nemal by som byť nejako zvlášť prekvapený, keď po takmer polstoročí vidím televíznu inscenáciu, ktorá ma v dávnej minulosti celkom slušne pobavila a dnes som už iba ťažko skrýval pocit nudy a trápnosti. Napriek tomu si myslím, že za hrdinské herecké výkony si aj dnes zaslúži priemerné hodnotenie. Veď vtedy v televízii nebolo čo pozerať. ()
Jeden z nejzářivějších okamžiků pražské vinohradské scény. Feydeauova klasická konverzační fraška, doslova nabitá humorem a přehršlí situačních gagů, byla výjimečnou hereckou příležitostí pro hvězdy zdejšího souboru v čele s vynikajícím Vlastimilem Brodským. Přestože hra byla s úspěchem recyklována i v pozdějších obdobích, a to jak na domácí půdě, tak na mimopražských scénách, zůstává její původní nastudování z konce šedesátých let nedostižným vzorem a vlastně i cenným záznamem umělecké sounáležitosti. Není to jen představitel titulní dvojrole, ale také vskutku okouzlující Jiřina Jirásková, výtečný Josef Bláha, temperamentem překypující Otakar Brousek a s nimi mnozí další, kteří rovným dílem přispívají k pocitu absolutní dokonalosti. Divadlo jsou herci. V tomto případě ti nejlepší z nejlepších. Tleskám a klaním se. ()
dokonalé! není to možná úplně stoprocentních 5 hvězdiček, ale za perfektní převedení scénáře (ten je tak úžasně vtipně překombinovaný, až se mi z toho místy točila hlava) do divadelní podoby a za skvělé herecké výkony všech zúčastněných ten plný počet prostě dát musím :) ()
Brouk v hlavě je asi nejlepší komedie Georgese Feydaua, což ovšem zdaleka nezaručuje žádné kvality. Je to veskrze průměrná fraška, která stojí a padá na svém hereckém obsazení. V tomto případě nicméně stojí znamenitě. ()
Sice jsem to neviděla v obsazení s V. Brodským, škoda, ale i tak je moje nejoblíbenější neshakespearovská divadelní hra! :) ()
Já, když si chci zařádit, tak jedině U něžné kočičky! ()
..........priemer - rok výroby 1969 je asi to nejzaujímavejšie=najcennejšie..... ()
Asi jsem viděl lepší adaptace mého milovaného Feyedeaua, lepší obsazení než Zdeňka Řehoře a lepší tempo. Ale i tak je to celkem roztomilé. ()
Skvělá podívaná. Hlavně na "Butóna" v podání Vlastimila Brodského, ten byl naprosto geniální. Samozřejmě i ostatní postavy jsou zahrány velice pěkně, ale Brodský je jednoznačně přehrává na plné čáře (jeho hry byly vždy legendární)... 100% ()
Nejsem cílovka. Divadlo na Vinohradech si z Feydeaua udělalo vlajkovou loď a celá desetiletí vyjíždějí z českých městeček a vesnic plné autobusy milovnic a milovníků měšťanského divadla, aby si užili své milované herce v některé z mnoha Feydeauových frašek. Jenže televizní inscenace bez kouzla naplněného divadla ukazuje naplno, jak celý ten stroj jede tak trochu trapně naprázdno. Až bych dal zavděk předtočeným smíchem, jak jsem se nudil. Dvě hvězdy za to, že herci hrají naprosto přesně to, co mají hrát, ale tento typ frašky je ničím bez živých diváků v hledišti. Ale třeba jednou, až budu ten distingovaný majetný pán v letech v saku na míru, který vyvede svou manželku v nových šatech do společnosti, stanu se taky cílovkou. ()
Kdo má rád frašky si užije... ()
Ačkoliv jde jistě o výtečně zpracování komedie Georgese Feydeaua, nemohu si pomoci, ale pro mě je to látka opravdu spíše jen pro divadlo. V televizi to působí příliš ukřičeně, zmateně a asi i otravně. Zvláště v tomto zpracování mi to v televizi přišlo spíše jako otravné, hrozně rychlé a křečovité. Divadlo je holt divadlo. Navíc ani zvukový záznam není příliš kvalitní a spousta dialogů zanikne. Hru hodnotím na 100 %, ale televizní zpracování má jen 60 %. Hudba: Ladislav Simon ()
"Já nejsem Champsboisy, já jsem Butóóón. Jsem Butóóón!" Tahle hra a ústřední dvojrole je prostě neuvěřitelně vděčná. Nejlepší role, ve které jsem Bróďu viděl, ten zde exceluje naprosto neskutečně, ovšem ve druhé polovině ho poněkud překvapivě přehrává fantastický Josef Bláha (slova "ty dobytku!" ještě nikdo nikdy neřekl krásněji) a stejně výtečný je i Zdeněk Řehoř. Obsazení prvotřídní, zpracování výtečné. Pět hvězd nedávám jenom proto, že novější televizní verze s Preissem a Postráneckým je lepší a totéž platí i o divadelním nastudování Jirky Menzela s částečně shodným obsazením. 85%. ()
Reklama