Smysl pro tumor
Obsahy(1)
Jak říct rodině, že jste nemocní? Zpráva o Filipově rakovině otřese celým jeho okolím. Navíc v situaci, kdy jeho máma Jarka vyhodí tátu Mirka z domu, protože má oprávněný dojem, že zanedbává ji i jejich manželství. Filip se snaží žít jako dřív a kombinuje radioterapii se studiem a sportem. S tím ale nepočítá nikdo. A nejméně jeho tělo. (Česká televize)
(více)Recenze (26)
Druhá epizoda se zabývá tématem jak přijmou nemoc známí a rodina. Zpracováno (kamera, střih, hudba) opět na jedničku s hvězdičkou. Akorát mám místy problém s prvky telenovely - některé scény působily trošku lacině (debata při žehlení). Jinak se jedná o skvěle provedený seriál a ty promluvy na konci každého dílu od skutečných pacientů jsou skvělé a emotivní a vždy celou epizodu podtrhnou. ()
„Soucitu moře... nezmírní hoře.“ Univerzální rada neexistuje. Některému pacientovi pomáhá i soucit falešný, jiného i sebeupřímnější politování irituje. Filip se nechce vzdát sportu a vrhá se na ragbyové protihráče se stejnou vervou, jako do boje s nemocí. Dosud žil naplno, bude tak i bojovat. Opulentní račí hostina, servírovaná osudem, začala ozařováním, hlavní chod chemoterapie bude následovat. Dočká se Filip i zdravého zákusku, tedy příznivého verdiktu po drastické léčbě? RODINNÉ OKÉNKO: [][] Jak NEpomáhat nemocnému synovi aneb právo nebýt v manželství nešťastná nadřazeno rakovi. Nesoudím, nezažil jsem. Ale pobavil pokus o usmiřování, čili dobrá vůle vola. „Místo mozku z dlaždic kostku,“ trefně utrousila moje žena na adresu pana Kaliny, při jeho večeři s „překvapením.“ A to měla paní Jarka ještě kliku, že workoholický manžel byl profesí obchodník s dlaždičkami a ne třeba patolog. Do čeho ten by vyryl monogram své ženy? [][] Uživatele flanker.27 a jeho odpad! chápu, pro něj je to téma příliš osobní. Moje 4* vykouzlil kreslený úsměv na fixační masce při ozařování. „Whatever happens, never loose your sense of tumor.“ ()
Kopáčová je prostě dobrá režisérka, po Ochránci tu máme konečně další seriálovou pecku, která zabaví všemi svými aspekty. Filip Březina je extrémní sympaťák a ta snaha pojmout to stylisticky světově, ne jen vyumělkovaně ve stylu Ulice a dalších ko*otin, to v tom našem malém českém rybníčku hrozně cením. ()
Minule si sotva pamatoval křest svého synovce, protože zpráva o rakovině s člověkem jednoduše zatřese, teď se pokusí zkombinovat léčbu se studiem i sportem. Bohužel u toho ve velkém asistují ti dva: ano, rodiče. Chápu, že jejich linie „kam se poděl náš vztah“ má představovat jisté odlehčení těžkému tématu, ale jejich kroky prostě nefungují, jejich postavy jednoduše nejsou z masa a kostí a jejich inteligence nenasvědčuje tomu, že společně vybudovali prosperující firmu. A pozor, chyba není v hercích, ale ve scénáři. Nechybí nejotřepanější příběhová klišé i snaha být za každou cenu (obrazově) cool a fresh. Ale rád se podívám i příště. ()
Filipova rodina je “extratřída”. Fotr vůl, matka kráva a ségra sice čumí jak tele, ale je aspoň citlivá. Ještě, že má opravdové kámoše ragbisty. V nemocnici bylo od prvního okamžiku jasné, že ho na stáži “sežerou” ambiciózní “kolegové”. Už se míň šuká a víc řeší diagnóza, tak by to mohlo oslovit i prudérnější část diváků ČT1. Určitě dávám 5 “šišek” 🏉🏉🏉🏉🏉 ()
Reklama