Režie:
Mike NicholsKamera:
Stephen GoldblattHrají:
Julia Roberts, Jude Law, Natalie Portman, Clive Owen, Nick Hobbs, Colin Stinton, Elizabeth BowerVOD (4)
Obsahy(2)
Oscarový režisér Mike Nichols (Absolvent) přináší na filmové plátno adaptaci uznávané divadelní hry Patricka Marbera, erotikou nabitý příběh lásky, osamělosti a zrady, v jehož hlavních rolích excelují Julie Robertsová, Jude Law, Natalie Portmanová a Clive Owen. Na dotek, sarkastický a upřímný pohled na současné citové vztahy, vypráví příběh o náhodných setkáních, spalující přitažlivosti a nečekaných zradách čtyř obyvatel Londýna – čerstvě rozvedené úspěšné fotografky Anny, začínajícího spisovatele Dana, který píše nekrology, sebevědomého dermatologa Larryho a tajemné Alice. Zábavný a silný film, který se odehrává v současném Londýně, je připomínkou Nicholsovy klasiky Kdo se bojí Virginie Woolfové? a Tělesné vztahy. (Cinemax)
(více)Recenze (746)
There's a moment, there's always a moment, "I can do this, I can give into this, or I can resist it", and I don't know when your moment was, but I bet you there was one. Tenhle film je neslazený anglický čajíček. Hořký, po kterém zbyde jakási pachuť v ústech.. Řekla bych, že jediné, čím ten film skutečně vyniká jsou inteligentní dialogy (taky ne vždycky) a závěrečná zpomalená scéna, kdy se Natalie prochází po New Yorku. Jsem člověk, kteří věří v sentimentální nesmysly co se lásky týče a který neuznává - ba co neuznává, nenávidí - nevěru a tak tomuhle čaji zkrátka nepřijde tolik na chuť. Vlastně čaje celkově nemusím :-)) Charaktery byly naprosto bezcharakterní, jak už tu snad někdo psal, jsou to plytké postavy bez psychologie, stejně uvažující a stejně iracionálně chovající se. Občas když se lidem dostane toho, co chtějí, začnou toužit po něčem zcela jiném a tak pořád dokola. Nijak tohle příběhu nevyvracím, ale tady to bylo až moc průhledné a jak tam každý šel s každým a jednou miloval toho a podruhé zase onoho, aby se zase zamiloval do toho původního, připadalo mi to nudné až nereálné. Řekla bych "možná tomu filmu podlehnu až budu starší", ale já, doufám, BUDU ve čtyřiceti vědět, co chci. ()
Tak tohle neberu. Pokud jsou vztahy řešeny s lehkou nadsázkou jako v "Lásce nebeské", prosím, pokud s lehkou ironií jako v "Bokovce", budiž, ale tohle mysleli tvůrci zjevně vážně. Klasická telenovela stylu "miluju tě-nemiluju", "cítím se vina-ne to já sem viný", "řeknu jí to-neřeknu mu to".... To drama, ty emoce, ta životní moudra...... Že je film udělán civilním a občas zajímavým způsobem, budiž filmařům ke cti, stejně, jako že do něj nacpali takové hvězdy. Ale můj dojem z něj to nezachrání. ()
Jediné pozitívum (okrem hercov utrhnutých z reťaze a fuckujúcich) je Damien Rice. Inač sa plne odkazujem na Adriana. Psí čumák je proti tomu žeravý uhlík. 50% ()
Closer je neobyčejný "společenský" konverzační film, popisující ve veškeré své autenticitě lidské vztahy. ()
Anti-romance o zřejmě nejzoufalejším druhu lidí: o těch, kteří se nejsou schopni vyrovnat s nejistotou a milovat bez výhrad. Ke konci už mi z toho přívalu vykonstruovaného cynismu a skepse bylo na zvracení. ()
Čtveřice tak zajímavých herců a přitom prvotřídní vztahová nuda. Třetí hvězdičku zachránily některé dialogové scény, které jsem přecejenom sledoval bez hnutí, ale takových bylo pouze několik. Ušmudlaných 5/10. ()
Brrr.. jednoduše zvláštní film na hollywoodské poměry, ovšem příjemně jízlivý a místy zatraceně pravdivý. Na jednu stranu vtipné repliky, ale na tu druhou vulgární dialogy, vyhrocená slovní agresivita a především chladné milenecké vztahy. Odcizenost a odlidštěnost hlavní čtveřice navíc podtrhují interiéry, jejich studené barvy mají jasný úkol: ještě víc poukázat na citovou vyprázdněnost. Je patrné, že látka přišla z divadelních prken, tohle bitevní pole nicméně chutná i ve filmové podobě. A to díky jisté Nicholsově režii a pochopitelně hercům. Všichni hrají s obrovským nasazením, zřejmě nejlépe z nich dopadl Clive Owen, paradoxně toho času ten nejméně hvězdný, ovšem jeho výstupy nemají chybu – třeba ten při hysterické zpovědi manželky z detailů její nevěry. Natalie Portman odvážná, Julia Roberts kvůli své postavě možná nejméně zajímavá a Juda Lawa bych kvůli jeho sobeckosti a slabosti nechtěl na ulici potkat. Hodně konverzační a docela ostré. ()
Divadelní umění (čisté herectví) si tady podává ruku s filmovým. Velice dobrý film s vynikajícími hereckými výkony, na kterých stojí od začátku do konce. Nechce se mi mezi nimi vyzdvihnout jen jeden, ale přece jenom - poprvé jsem si tady všiml Cliva Owena. Velice mile mě překvapila i Julie Roberts, kterou jinak nemám rád. Closer disponuje nepříliš originálním příběhem, jenž je však (díky Nicholsově režii) tak silný, že vám to vůbec nevadí. 80% ()
Kdyby na Zemi jednou přistáli mimozemšťané a zeptali se mě, jaké nejsložitější věci jsme my, lidé, vytvořili, odpověděl bych kvantovou fyziku, matematiku a… lidské vztahy. Tenhle film je toho důkazem. Ještě před jeho zhlédnutím jsem si mnohokrát říkal, proč se na nás valí ty špatné snímky, kdy je nám vše servírováno (někdy přímo nacpáno) pod nos a kdy ti lidé nepůsobí reálně… Ale Closer je jiný. Divák často neví, jaká doba uplynula mezi scénami (dozvídáme se to jaksi mimochodem), nejsou zde žádné jednoduché pohnutky hlavních postav a hlavně, ty postavy se nepohybují jako šachové figurky na předem zmapované šachovnici! Kolikrát jsem byl překvapený, kolikrát jsem doslova žasl, kolik geniality se v tomto (na pohled skromném) snímku objevuje. Jméno Mike Nichols mi něco připomnělo, a jakmile jsem se podíval do jeho režisérského profilu, byl jsem doma. Vždyť on už podobný film natočil, akorát s jiným ansámblem - ano, mluvím o klasice The Graduate. A pevně věřím, že co byl právě Absolvent pro generaci let 60. a 70., to bude Closer pro naši generaci. Lépe jsem si svůj 2900. film ani nemohl vybrat. 100 %. ()
Na drámy o partnerských viacuholníkoch mávam náladu veľmi zriedka. Preto ma samú prekvapilo, keď som si Closer pustila v telke... a ono ma to zaujalo, chytilo a nechcelo pustiť. Asi v dvoch tretinách ma tie krkolomné výmeny partnerov prestávali tankovať a vulgárne preslovy Cliva Owena baviť,.. ale stále to malo niečo do seba. ()
Koukalo se na to dobře, ale asi se většinou pohybuju mezi jinými lidmi, naštěstí, takže mi ty charaktery přišly až moc neuvěřitelné. Všechny bych je nejradši nakopal. Možná bych se ještě dovedl vcítit do role Natalie Portman, nebýt toho konce. ()
Tohle zašmodrchané klubko mi toho moc nedalo. ()
Nebudu zastírat: na film byla (maximálně) vhodná nálada, před shlédnutím něco zažito, chuť nechat se dojmout a poučit se... a uvidět, že filmy jsou inspirovány skutečnými příběhy lidí. Připomenout si ten pocit, že někde tam venku je zákonitě někdo další, kdo se cítí stejně jako vy... Dneska to prostě nade mnou vyhrál neodbytný feeling, že si musím pustit něco, co dokáži ocenit. Po duševní stránce o po stránce vztahů. Něco inteligentního, kurevsky upřímného a dramatického. Jakkoliv divně to zní, vidět Closer před dvěma lety, byl by to pro mne jen další prázdný, přehnaný snímek o milostném čtyřúhelníku - [* RATED] aneb už vím, proč mají amíci věkovou hranici 21 let. Ve státech asi berou dospělost podle následujícího grafu: čím vícekrát zlomené srdce, tím vyspělejší člověk. Jo, život... VERY FUCKING SPECIAL THX to Botič. P.S. Kdo by to byl řekl, že se mi po x letech přestane hnusit Julia Roberts a začne se mi naopak líbit..? ()
Brilantní hodinu a třičtvrtě trvající rozhovor mezi čtyřmi rozpolcenými dušemi. Prostředí sychravého Londýna přímo vybízí k takovému filmu a Mike Nichols se ho rozhodl vzít pod svá křídla a natočil tak úžasně komorní příběh, který vám vyrazí dech. Nejsem první koho při sledování filmu napadla otázka, zda je pravda tím nejlepším lékem na uzdravení duše. Ne asi ne! Zkrátka úleva po vyřčení pravdy není tím, čím se zdá být. Mám toho na mysli mnoho, ale zrovna nejsem schopen popsat něco tak psychologického a velmi deprimujícího. Závěrečná chůze Natalie Portman po rozpáleném chodníku New Yorku mě i přes svou jednoduchost naprosto okouzlila. ()
And you could have it all / My empire of dirt / I will let you down / I will make you hurt. ()
Tento film mě potěšil akorát hereckými výkony ústředního kvarteta, jinak mi snímek přišel zbytečně dlouhý a občas i nudný. Bohužel. ()
Za mě zklamání. Nichols sice točí hezky a herci odevzdávají svým rolím maximum, ale scénáři jsem nevěřil skoro žádný pokus o hluboce dramatickou epiku nebo dějovou smyčku. Postavy plavou v oceánu dráždivé sexuální fantasy, ale obyčejný divák tak nějak postává na břehu a doufá, že mu alespoň ukápne slina nad nahatou královnou Padmé nebo Pretty Woman. K tomu ale bohužel nedojde, i když Natálka má velmi pokročilé striptýzové nadání... ()
Do předvčerejška zněl můj plán tak, že kdybych někdy ulovil zlatou rybku (což se stane dost stěží, protože nerybařím), jedno ze třech přání by určitě a na tuty bylo, aby mi Nathalie Portman udělala striptýz a zatančila na stole. Po tomhle bijáku je mi jasné, že dalších přání bude muset padnout na bryndák, protože to bylo ještě horší než jak jsem si představoval... No a když už tu šupinatou cácoru budu držet pod krkem, do třetice všeho chlapského bych si přál, aby tu celou show fotila Julia Roberts. Ta se mi totiž nikdy (to nikdy myslím vážně) nelíbila tolik, co tady. Výborná herecká sebranka, skvělý nápad a dialogy vybroušené jako ten nejčiřejší diamant, to jsou přednosti filmu, který jsem cítil tak blízko, jakoby byl na dotek. ()
Skvěle zpracovaná divadelní hra, konverzačka založená na výtečných dialozích. Jednání postav je občas trochu nelogické, ale přesto se jedná o dobrý a možná trochu kontroverzní obraz jak lidských emocí tak i jejich bezcitnosti. Film, který sází jen na čtyři herce a komunikaci mezi nimi a skvěle mu to vychází. ()
Napriek tomu, že ide o adaptáciu hry, až na občas patetické dialógy, to vôbec nepôsobí divadelne. 70 ročný Mike Nichols točí riadne dravo (scéna zo strip clubu!), casting je fantastický (najmä božská Natalie), atmosféra Londýna a začiatku milénia podmanivá, akurát ta kanonáda zvratov je v poslednej tretine už trochu pritiahnutá za vlasy. ()
Reklama