Režie:
Jiřina Pokorná-MakoszováScénář:
Jiřina Pokorná-MakoszováKamera:
Josef IllíkHudba:
Claude DebussyObsahy(1)
To, že Walter Horton (Vlastimil Brodský) podlehl jednoho rána neodolatelnému nutkání usednout ke klavíru a zahrát celou Chopinovu Sonátu B moll, by nebylo nic tak zvláštního, nebýt faktu, že Walter Horton nikdy v životě na klavír nehrál a ani on sám netušil, že to umí. K údivu své ženy (Jiřina Jirásková) ve hře pokračuje tak úspěšně, že záhy získá manažera (Rudolf Hrušínský) a pořádá veleúspěšné koncerty. Jeho repertoár se zdá být nekonečný a provedení bezchybné. Má to ovšem háček - Walter není schopen žádnou skladbu zahrát dvakrát... (Oskar)
(více)Recenze (39)
No, komedie... Tak mezi všemi k tomuto filmu vhodnými žánry bych ji dal asi na poslední místo, tohle je hlavně mysteriózní. Každopádně ten námět mě hodně zaujal a byl jsem zvědavý, jak vyvrcholí. Pravda, ta závěrečná pointa je dost zajímavá a i chytrá, ale stejně jsem pořád čekal, že se vysvětlí, odkud Walter Horton vzal tuhle zvláštní schopnost. A to tam bohužel vysvětlené není. Ale i tak to má celkem tajemnou atmosféru a dobře se na to kouká, jen té hudby je tu přehnaně moc, až mi to ke konci vadilo (a to mám klasickou hudbu rád). Někdy i zbytečně natahuje děj. Slabé 4* ()
Muž, který v životě nezahrál na piáno notičku, zahraje jednoho rána hnedle celou skladbu. Manželka se nestačí divit a když se ho ptá, zda to nezahraje znovu, zjistí že si vůbec nic nepamatuje. Začne být slavným a pořádá jeden koncert za druhým, když jednoho rána.... 35% ()
Čaj, sušenky a příjemné odpoledne. K tomu všemu se tahle aktovka ideálně hodí. Hezké. 70% ()
Vizuální kreativita a poctivost (přesto by možná obstála i pouhá zvuková stopa), postavy herecky lehce načrtnuté v rozsahu malé formy i zpestření vnitřními hlasy a epizodními postavičkami pohánějí film po krůčcích kupředu. "Já to vůbec nechápu." Kamera J.Illík, sc. a rež. J.Pokorná, (John Seymour Sharnik: The Limits of Walter Horton, 1954) Vyznění nedosahuje osudovosti závěrů např.K.Vonneguta, spíše doznívá v duchu I.Hurníka. 3-4* Uteklo mi, kdo hrál na piáno :( ()
Tak trochu fantasy komedie a trochu psychologická studie muže, který z ničeho nic začne hrát fantasticky hrát na piano. Vůbec však neví co hraje ani co bude hrát, nikdy nehraje to, co už hrál a protože mu brzy přijde inspirace z minulosti, začne hrát to, co skladatelé nosí v hlavách. A tím se stává nebezpečným pro budoucnost vážné hudby. Zajímavá, ale nijak vyjímečná malá komedie. Hudba: Chopin, Mozart, Bach, Beethoven, Liszt, Debussy, Janáček, Bartók & Fišer. Hudební spolupráce: M. Novotný ()
Za Jiráskovou * navíc, jinak dost hrůza, 90 % času tam hraje disharmonická hudba které se myslím říká klasická... ()
"Kde jsou meze ďábelského Hornotova talentu?" Neznám asi film, kde by v hlavní roli nebyli tak úplně herci jako spíše skladatelé klasické hudby (Chopen, Bach, Mozart, Beethoven, Debussy či Gershwin) resp. jejich geniální klavírní hudba. Samotné toto televizní dílko je určitě originální, přičemž tři herečtí bardi (Brodský, Jirásková a Hrušínský) zde i na malém prostoru rozehrávají vskutku zajímavý herecký "koncert". ()
Příjemná půlhodinka. Hororem bych to sice v žádném případě nenazvala, ale to nevadí. Velmi civilně zahráno, všemi třemi hlavními postavami. ()
Jednoduchá, ale zajímává mysteriózní zápletka a velmi kvalitní herecké obsazení. Po celou dobu jsem měl obavy z hodně slabého závěru, ty se sice naštěstí nenaplnily, ale zároveň to nebylo natolik silné, aby to stačilo na 5*. ()
Vynikající snímek, ze kterého mrazí! Na malém prostoru je rozehrán příběh, který vás okamžitě vtáhne a už nepustí. Třešničkou na dortu jsou excelentní herecké výkony tria Brodský - Jirásková - Hrušínský! ()
Úžasná záležitost !!! Kdybych mohl udělit 10 hvězd, udělám to !!! ()
Podle literární předlohy - stejnojmenné povídky Johna Seymoura Sharnika, jež u nás vyšla v kultovní knížce hororových povídek Tichá hrůza. ()
Československý televizní film o podivuhodném úkazu, kdy se z naprostého hudebního amatéra Waltera Hortona stane přes noc světový klavírní virtuos. V. Brodský v tomto krátkém díle přehrává ty nejkrásnější díla slavných hudebních skladatelů, avšak neví, co hraje a není schopen tyto skladby zahrát opakovaně. Problém nastává, kdy vyčerpá všechny v minulosti vzniklé klavírní skladby a díky jeho nevysvětlitelné schopnosti začíná hrát ještě nedokončené skladby současných hudebních tvůrců. Jeho objevitel, manažer a rovněž skladatel R. Hrušínský začíná být právem Hortonovým nevídaným úkazem znepokojen, neboť hrozí riziko, že za autora všech hudebních děl bude v budoucnosti prohlášen Horton. V roli Brodského manželky se objevila J. Jirásková, avšak obávám se, že mě ani toto skvělé obsazení a bezchybné herecké výkony nedonutí hodnotit tuto krátkou filmovou prvotinu pozdější pohádkové režisérky J. Pokorné - Makoszové více než průměrně. Nevysvětlený absurdní příběh mě zkrátka dostatečně nezaujal, což se však v žádném případě nedá říci o přenádherných hudebních skvostech od Chopina, Mozarta, Bacha a jiných velikánů, jež v tomto snímku zaznějí. ()
Originální mrazivá Sharnikova předloha, brilantně upravená do podoby TV inscenace a odehraná třemi inteligentními herci. ()
Pozor, tento film, přestože je krátký, rozhodně není pro každého. Akademická nuda, WTF námět a klasická hudba odradí. Nedostatek fantazie definitivně zabije. Ale ty, kteří k němu přistoupí s otevřenou myslí, nejprve pobaví zhruba ve stylu Limonádového Joea (monolog Jiráskové - Hortonové), aby je postupně začal mrazit (monolog Hrušínského - Greshama). Je třeba zabít Waltera Hortona! *** Povídkovou předlohu si můžete přečíst v dnes už klasické hororové antologii Tomáše Korbaře Tichá hrůza. Napsal ji John Seymour Sharnik a je to jediná věc, která mu česky vyšla. ()
Jedním slovem,,Geniální,,!!!!!Tady zjevně pět hvězdiček nestačí! ()
Tak nám byla přečtena povídka, kterou jsem četl před několika lety. Sborník povídek „Tichá hrůza“ už dávno nemám. Už tedy ani nevím, jak jsem ji hodnotil. Tohle přečtení bylo sice hezké, ale to je tak asi všechno. Z toho nemohl nic vyrazit ani ten nejlepší herec a že se zde sešli hned tři. A také by mne zajímalo, co na to John Seymour Sharnik. ()
Velmi povedený příběh ve velmi povedeném provedení. Rhapsody in blue na závěr tam sedla tak dokonale, že jsem si ji hned musel pustit celou:) ()
Úžasná věc. Opravdu koncert a to nejen hlavního hrdiny, který najednou virtuózně začal hrát na klavír bez jakéhokoli předešlého tréninku, ale také herecký koncert Brodského, Jiráskové a Hrušínského. Hrušínský tam má myslím podobné scény, kde "mluví" jeho myšlenky a nitro jeho hlasem, jako ve Spalovači mrtvol. Mám strašně rád tento Rudolfův projev, kdy hraje pohledem a myšlenky promlouvají ke mě jeho hlasem. Prostě pan herec, úžasný stejně jako Brodský - Walter Horton, který prostě začal jednoho dne hrát a hrál a já jsem začal dnes na tento krátký, patrně docela zapomenutý film, který jsem viděl proprvé... čumět a čuměl jsem až dokonce naprosto fascinován. Nejen proto, že miluji hudbu, ale prostě námětem, podáním... Prostě koncert, který si ještě jistě nejednou pustím. A pak, že to Walter Horton nedokáže zahrát znovu :-) Ale dokáže, kdykoli budu chtít :-) ()
Reklama