Režie:
Matej MináčHudba:
Janusz StokłosaHrají:
Nicholas Winton, Karel Reisz, Václav Havel, Simon Wiesenthal, Adolf Hitler (a.z.), Ladislav DostálObsahy(1)
V roku 1939 Nicholas Winton z vlastnej iniciatívy zachránil 669 prevažne židovských detí počas nacistickej okupácie Československa a cez hranice hitlerovského Nemecka sa mu podarilo prepraviť ich do Veľkej Británie. O svojom veľkom čine mlčal neuveriteľných 50 rokov. Nicholas Winton dodnes žije, má 94 rokov a volajú ho britský Schindler. Dokumentárnym filmom nás sprevádza Joe Schlesinger, reportér kanadskej tv stanice CBS, ktorý je jedným wintonových zachránených detí. Príbehy, ktoré rozprávajú zachránené deti, sa prelínajú s rozprávaním a spomínaním Nicholasa Wintona, dokumentárnymi dobovými a archívnymi zábermi. Ku koncu filmu sme svedkami dojímavej scény stretnutia Nicholasa Wintona so svojimi deťmi po dlhých rokoch. Držiteľ International Emmy Award 2002 za najlepší dokumentárny film. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (221)
Bez debat pat hviezd za vypovednu hodnotu. Nezistna pomoc ktora vyustila k zachraneniu 669 deti pred neodvratnym koncom. Nicholas Winton si plne zasluzi nasu pozornost a obdiv. ()
Na českou televizní tvorbu zcela unikátní počin mezinárodních kvalit s mnoha silnými momenty (nejdojemnější bylo asi Wintonovo nečekané setkání se s „jeho“ dětmi) a s velmi důležitým lidským poselstvím, ale stavět jej vedle Schindlerova seznamu postrádá logiku. 85% ()
„Základným javom civilizácie je ľudská slušnosť.“ 1938. V Československu deti parodujú Hitlerove fúzy. Ich rodičia sa pýtajú, či ten hlupák a úbožiak je naozaj schopný urobiť Židom to, čo fanaticky sľubuje vo svojej „knihe“. Ale tiež sa smejú. 1939. V Československu sa stupňuje prenasledovanie Židov Nemcom. Mladý Brit Nicholas G. Winton, navštíviaci našu krajinu namiesto pôvodne vybranej a podstatne atraktívnejšej destinácie, vidí, že deti nemajú šancu prežiť. So sekretárkou a hŕstkou dobrovoľníkov rozposiela fotky detí do celého sveta potenciálnym rodinám, ktoré by si česko-slovenské deti mohli adoptovať. Strih. Deti sa na stanici lúčia s rodičmi. Mnohí z nich si myslia, že je to len dočasné, „kým to prehrmí.“ Neprehrmí to - deti už svojich rodičov nikdy viac neuvidia, matky s otcami končia na dlážke plynových komôr, odkiaľ sú pohádzaní do masových hrobov a zahrabaní hlinou. Strih. Na stanici v Liverpoole deti vystupujú a Winton priamo pri vlaku jednotlivé deti triedi čakajúcim anglickým rodinám. V Česko-slovensku sa medzitým nemecký valec šialenstva hýbe dopredu. Svet to nechce vidieť. Winton to ale vidí a zrýchľuje byrokratické podvody, aby do Anglicka „prepašoval“ čo najviac detí. Neskoro. Prvého septembra začína Prvá Svetová vojna. Zachránené deti, je ich 669, sa z rozhlasu dozvedia, čo sa doma deje. Winton odchádza k letectvu. Viac ako dvesto detí, chystajúcich sa tiež do Anglicka, už nedokázal vyviesť z krajiny, všetky zomreli. 1945. Winton netuší, čo sa stalo so 669. zachránenými deťmi. Žil si svoj život a oni tiež. V skutočnosti sa zachránené deti rozpŕchli do celého sveta. 80. roky 20. storočia. Wintonova manželka na povale domu nachádza fascikel s povystrihovanými novinovými útržkami, s fotkami česko-slovenských detí, ich menami, ostatnými údajmi. Pýta sa, čo to má znamenať. Winton prvýkrát po 50. rokoch niekomu hovorí, čo za vojny urobil. Preňho to vlastne vôbec nebolo dôležité. Vraj by to predsa urobil každý druhý. O tom, že on bol ten prvým, nehovorí rád. 1988. Britská televízia ho pozýva do štúdia, aby porozprával o tom, ako zachránil holé životy stovkám detí, ktoré navyše ani osobne nepoznal. Moderátorka Wintona zoznamuje s vedľa sediacou pani, z ktorej sa vykľuje jedno z "tých" detí. Moderátorka sa pýta, či je v hľadisku ešte niekto, komu zachránil život. Ak áno, nech sa postaví. Vstáva celé hľadisko. Táto scéna prekračuje hranicu „bežnej kinematografie“. ()
Emocionálně velmi silný dokument, který dozajista zaujme každého člověka byť jen s posledními záblesky lidskosti v jeho duši. Zabývá se tak prostým tématem a přece se jeho námět zdá v konci tak všeobjímající, tak plný moudrosti a poučení. Právě tyto dvě věci jsou také ty hlavní, které by si lidé měli odnést z hodin historie, to jsou dva důvody, proč jsou dětem ve školách přednášeny dějiny lidstva. Aby se lidé poučili z dávných chyb, aby nabyli moudrosti z každého kroku do temnoty, dobré nebylo zapomenuto a staré chyby neopakovány. Film Síla lidskosti je dojímavý především proto, že co popisuje je skutečné. Můžete vymyslet mrazivou tragédii, co zasáhne srdce na pravém místě, nebo sepsat lahodný sonet pln slov o lásce a smutku, nicméně nikdy nestvoříte ten vpravdě lidsky krásný příběh, pokud jej neprožijete. Příběh Nicholase Wintona, stovek zachráněných dětí a jejich rodin je pravdivý. Divák je provázen dávnými událostmi jak podstatu vystihujícím komentářem, tak poutavým sledem obrazů a střípky archivních záběrů starých časů, takřka s pocitem jakoby se jich sám tehdy zúčastnil. Na mě nejvíce zapůsobily výpovědi lidí. To se nedá zahrát, v tom je to tak krásné. Nedivím se jaké množství ocenění tento film získal, vskutku právem. Podobných snímků, které si berou za úkol přiblížit divákovi více o hrdinství nebo lidskosti, není tolik. A právě tento má díky své „skutečnosti“ moc oslovit, zapůsobit, říci lidem, že opravdový hrdina není tou kreslenou postavou v komiksových knihách, ale může se jím stát kdokoliv z nás – s dostatkem odvahy a v krušných dobách i s prostou lidskostí. ()
Mám-li hodnotit tento dokument, a ne příběh, tak dávám 4 hvězdy. Mám-li hodnotit zcela mimořádný čin SIRA Nicholase Wintona, tak 669 svítících šesticípých hvězd. Ukázka: http://www.youtube.com/watch?v=twtNiWDN428 ()
Řekněme, že jsem byl dojat k slzám. Nebrečel jsem, to ne. Ale já nebrečel posledních aspoň patnáct let. Když ty děcka v tom studiu vstaly, byl jsem ale dojat k slzám. Já, starej cynik s neustálým nadhledem. A to by vám mělo stačit. ()
Jsem dojat! Zde jsou slova zbytečná, opravdu velký čin, klaním se. Neuvěřitelný příběh neuvěřitelně skromného člověka. Chtěl bych být jako Vy pane Wintone!!! ()
Silný příběh člověka, který zachránil 669 lidských životů, aby na to ze skromnosti takřka zapomněl.. A ten závěr, kdy se Winton setkal se "svými" dětmi v televizním studiu .. hm, to bylo kurva emotivní! ()
Obsahovou výpovědí silný a emotivní dokumentární film. Škoda jen těch poměrně rušivých >uměleckých< hraných dotáček, zbytečných berliček, rozmělňujících autenticitu a sílu těch opravdových reálných materiálů. Možná i proto jen ty čtyři hvězdičky... ()
Myslím, že Nicolase Wintona a jeho úchvatný příběh by měl znát každý. Pro jednou si nehrajte na velký odborníky a neřešte jen technickou kvalitu dokumentu. Pět hvězd je především pro pana Wintona. ()
Při větě "Není zde mezi námi ještě někdo, kdo vděčí..." vždycky brečím. Vždycky. ()
viděno v rámci nějakého školního projektu před lety. proto si taky nepamatuji nějaký přesný koncept scén a vůbec, ale pamatuji si, že mně to zaujalo dost.. A díky Všem mým blízkým jsem si to znovu připomněl. Hlavně tu dojemnost odsunu dětí do bezpečí a setkání s nimi po 50 letech ()
Dokument s hodnotnou myšlienkou a krásnym koncom, no mňa zaujal jedine obsah, nie spracovanie. Pôsobí príliš televízne a aj jednotlivé momenty sú zbytočne skratkovité robené akoby pre televíziu. Wintonov čin považujem za veľkorysý a určite ho za to obdivujem, no forma za obsahom zaostáva. Škoda, že sa s ním tvorcovia viac nevyhrajkali. Škoda, že si ho nevzala na starosť krajina s väčším filmovým potenciálom. :-) ()
Nevím jak nejlépe bych vyjádřila své myšlenky, které mě napadají když slyším nebo čtu jméno Nicholas Winton. Sir Nicholas Winton je úžasný člověk, dobrého a nesobeckého srdce ... To co udělal, v jaké době a za jaké situace zasluhuje bezmezný obdiv a úctu... Dojetím jsem brečela jako malá, když se neočekávaně setkal se "svými" dětmi v tv studiu ... smekám ... ()
Pre mna bolo nepochopitelne, ako mohol na taky cin Winton, ako zachranil tolko deti jednoducho zabudnut a nezverejnit to. Jeden z najlepsich dokumentov, ktoreho vrcholom je prave dojimavy zaver, kde sa necakane stretol s tolkymi dospelymi ludmi, ktore ako deti zachranil. ()
V průběhu a po skončení tohoto dokumentu jsem definitivně přišel na to, jak nechutný člověk vlastně jsem. Nenapravitelný cynik s někdy velmi nehezkými myšlenkami. Nicholas Winton mi neuvěřitelným způsobem zahlodal ve svědomí. Jeho obdivuhodná skromnost po tak velké věci, kterou učinil, je takřka nepochopitelná. Nemá smysl se až tak zabývat kvalitou či nekvalitou samotného dokumentu po té filmové stránce - ta spíše nevybočuje (vyjma dokonale emocionálně nabitého závěru) ze zaběhnutého standardu. V tomto případě je důležitý obsah a ten je natolik vznešený, že snad každý člověk zapřemýšlí o morálních důsledcích svého konání... ()
Tak dobrý dokumentární film o 2. světové válce jsem už hodně hodně dlouho neviděl....Neuvěřitelná je i vitalita Pana Nicholase Wintona, který letos (tj. rok 2007) oslavil své 97. narozeniny. Stále je nad věcí, je velice vtipný a zábavný. I ve svém pokročilém věku stále řídí automobil (!!!), pravda letos mu byl za překročení rychlosti o 30mil/h odebrán na 5 let, na což říká: "Co já těch 5 let budu dělat?".....své 94. narozeniny oslavil v ultra lehkém letadle (!!!), jde skutečně o člověka, jakých po světě nechodí mnoho! Sám svůj šlechetný čin z 39. roku neopěvuje a zůstává nadále skromným mužem, co rád pracuje na svoji zahrádce. Právě v tuto dobu probíhá petice za to, aby Pan Winton dostal Nobelovu cenu za mír (respondenty jsou vesměs studenti ČR). Také je držitelem mnoha řádů a ocenění, mimo jiných i Řád T.G. Masaryka.... Vřele doporučuji!!!!! ()
Tento film je důlazem toho, že dalším vytěžovaným filmovým odvětvím bude dokument. Realita totiž nejen, že předčí napsané romány, zároveň je také reaálný sentiment a dojetí akceptovatelnější, než ten umělý. Scéna, kdy sedí sir N. Winton obklopen lidmi, které záchránil je opravdu silná. Stejně jako záběry záchráněných dětí s jejich rodinami. Je to nádherný příběh. Lze vůbec takovýto film hodnotit? Já dávám 4*, protoře myslím, že ve zpracování byli ještě rezervy. ()
Poutavý dokument o málem zapomenutém příběhu neobyčejného člověka.Závěrečná scéna je opravdu neuvěřitelně silná (ježkovy voči, brečela jsem jako malý děcko). ()
Velice pěkný dokument o jednom velkém člověku a "jeho dětech"! Přitom jsme se o tomto příběhu ani nemuseli dozvědět, kdyby Nickova manželka nenašla při úklidu na půdě jeho scrapbook. V závěru, při záběrech z reality show To je život, mi vždycky zvlhnou oči při tom, jak zachráněné děti vstávají. ()
Reklama