Režie:
Paprika SteenScénář:
Kim Fupz AakesonHrají:
Sofie Gråbøl, Mikael Birkkjær, Søren Pilmark, Lena Endre, Karen-Lise Mynster, Lars Brygmann, Carsten Bjørnlund, Lars Ranthe, Henrik Birch, Mikkel Vadsholt (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Britt a Claes prožívají manželskou krizi, s níž si jeden ani druhý neví rady. Jejich přátelé se jim snaží pomoci, ale sebelépe míněná gesta či společná setkání se od dvojice odrážejí jako od průzračného skla. Život spokojeného a šťastného páru se roztříštil na tisíce kousků a oba na to reagují po svém. Architekt Claes zanedbává svou práci, Britt, která nastoupila na místo sociální pracovnice, hledá útěchu v tom, že se příliš citově angažuje v případu mladičké nezodpovědné matky. Ani to však není východisko z bludného kruhu smutku a bolesti. Manželé už spolu téměř nekomunikují a zdá se, že nedávná rodinná tragédie zničila vše, co je spojovalo. Claese navíc pronásleduje touha po pomstě a sleduje ženu, která jejich neštěstí způsobila. Dokáží k sobě zoufalí manželé ještě najít cestu a začít znovu? Komorní psychologický příběh o těžkých citových ztrátách je citlivou výpovědí o síle manželských pout.
Dráma o manželskom páre, ktorý sa vyrovnáva so smrťou dcéry. Komorná psychologická dráma rozpráva príbeh o ťažkých citových stratách a sile manželských pút. Britt a Claes prežívajú po smrti svojej malej dcéry hlbokú manželskú krízu. Nedokážu prekonať bolesť ani spoločne zdieľať smútok. Ich priatelia sa im snažia pomôcť, ale všetko je márne. Život doposiaľ spokojného manželského páru sa rozbil na márne kúsky a obaja na to reagujú po svojom. Architekt Claes zanedbáva prácu, túži po pomste a tajne sleduje ženu, ktorá pri autonehode spôsobila smrť ich dcérky. Britt nastúpila na miesto sociálnej pracovníčky a útechu hľadá v tom, že sa až príliš angažuje v prípade mladej nezodpovednej matky. Ani jeden z manželov nedokáže nájsť východisko z bludného kruhu samoty a smútku. Takmer vôbec už spolu nekomunikujú a zdá sa, že nedávna tragédia zničila všetko, čo ich kedy spájalo. Dokážu zúfalí manželia k sebe nájsť cestu a začať odznova? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (37)
Velmi citlivé a emocemi nabité psychologické drama, kde jsem sice nevěděla jaká tragédie se odehrála až do samého závěru i když jsem to podvědomě tušila, ale já jsem měla od prvního momentu pocit, že jsem jakousi její součástí. Je to umění zapůsobit na emoce diváka takovým způsobem, že jsem skutečně cítila ke všem hlavním protagonistům silnou dávku empatie, aniž by mě do toho někdo nějak násilně tlačil. Každou postavu jsem vnímala jednotlivě a nebylo mi zatěžko uvěřit jejich duševnímu rozpoložení, mnohdy skrývanou pod rouškou úsměvu a nebo zdánlivě sebejistého, či laxního chování. Sešla se tady vynikající herecká sestava, která v tom hraje zcela jistě velkou roli, protože byli uvěřitelní po všech stránkách. A i když závěr mě mírně zaskočil, tak to nic nemění na mém silně intenzivním zážitku z filmu, který ve mně rezonuje ještě den po zhlédnutí..... ()
Křišťálový glóbus - výběr ()
Na poctivo vyprávěné skandinávské drama. Jen s tím rozdílem, že tady celý film probíhá celkem slušné množství šokujících zvratů, tudíž závěr už představuje spíš jen takový důsledek toho všeho, co v průběhu hodiny a půl šokuje. Na Skandinávii takový přístup trošku neobvyklý, přesto i tak hodně kvalitní. ()
„Ještě si to rozmyslíme.“ - „Jo. Promyslíme to.“ Protože koupě nového auta se musí pořádně promyslet…anebo je to o něčem jiném? Je hezké mít kolem sebe lidi, kteří vám mají pomoct překonat tragédii. Jenže nakonec můžete dojít k poznání, že se ztrátou blízkého člověka se každý musí nějak vyrovnat sám. Britt a Claes Lehmannovi takovou ztrátu zažili a pořádně s nimi zamávala. Oba se s tím snaží vypořádat po svém, ale akorát se upnou k myšlenkám, které smrdí průserem, navíc oba zachází až příliš daleko…Tenhle film je plný bolesti a divákův hlavní úkol je vcítit se do hlavních postav, a to včetně osamělé a pořádně rozpité realitní makléřky Anette. Díky výborným hereckým výkonům to není nic tak těžkého, ačkoliv jedna věc je soucítit, druhá pak sympatizovat. S tím jsem měl trochu problém, s výjimkou obětavé Britt mi postavy k srdci příliš nepřirostly. Ale až na drobnosti spolu s trochu nadbytečným prostorem pro druhý pár Nisee a Vivi se mi režijní prvotina herečky Papriky Steen líbila, odměním ji slušnými 4*. ()
Jeden z najkrajšie a najhodnovernejšie zahraných filmov, aké som kedy videl! Toto bolo úžasné. Dochádzajú mi slová na vyjadrenie tohoto citovo úderného, myšlienkovo umocneného a duševne znepokojivého a zároveň hrejivého filmového majstrovstva. Nebudem ďalej chváliť, ale toto je nutné vydieť. Film možno nedojme počas sledovania, no po uvedomení a uležaní jeho myšlienky sa dostaví silný nával citov, sĺz. Aspoň u mňa to tak fungovalo. 90%. ()
Kvalitná psychologická dráma, ktorá rieši vážne nalomený vzťah manželského páru, ktorý stratil dieťa pri autonehode. Každý sa s tým vyrovnáva inak. Manželka to v práci sociálneho úradu preháňa a citovo sa až príliš viaže na cudzie dieťa a muž svojim nevyspytateľným chovaním prichádza dočasne o prácu. Čas si vypĺňa sledovaním ženy, ktorá má ich dieťa na svedomí. Herci predvádzajú slušné herecké výkony, ale mňa zaujala sympatická predstaviteľka hlavnej úlohy. Postupne budované psychologické napätie a celkovo dusno vo vzťahu vrcholí manželovou zvláštnou pomstou v závere a spoločný nákup nového auta, na ktoré sa už pozerajú trochu inak-cez slzy. Dojímavý záver ešte viac zvýrazní pekná, pomalá prespievaná verzia piesne od R.E.M. "Loosing my religion", ktorú som si vychutnal až do skončenia záverčných titulkov. 80%. ()
Paprika Steen dokázala, že nie je len talentovanou herečkou (hrala v takých severských klenotoch ako napr. Festen, Open Hearts alebo Adamove jablká), ale že je aj talentovanou režisérkou. Jej komorná dráma ma emocionálne zasiahla, nielen silným námetom, ale aj formou a štýlom prevedenia príbehu na filmové plátno. Myslím, že pod jej úspech sa výraznou mierou podpísala spolupráca s takými režisérskymi velikánmi ako sú Trier, Vinterberg alebo Jensen, hlavne spolupráca s Vinterbergom ju podľa môjho názoru nakopla vpred, čo mne len vyhovuje. Jej Nechajte maličkých... mi totiž po formálnej stránke silne inklinuje k Open Hearts. Tiché, komorné, emocionálne vypäté, dialógovo inteligentné a ťaživé.... , to všetko v sprievode výbornej, umne zvolenej hudby. Veľká spokojnosť, Dáni sú proste majstri drámy, ale to koniec koncov nie je nič prekvapujúce ani nové. Strata dieťaťa je to najhoršie, čo sa môže človeku pritrafiť a vyrovnať sa s tým je nemožné. Zostáva len jediné. Naučiť sa s tou tragédiou nejako prežiť do ďalšieho dňa. Hovorí sa, že čas všetko zahojí, možno takmer všetko, ale toto rozhodne k tomu nepatrí. 80/100 ()
Aakesonův scénář je velice sofistikovaný, chtělo by se říci, že dává Dokonalý smysl. Od samého začátku je jasné, že ústřední pár zasáhlo úmrtí blízké osoby. Herecky je vše opět naprosto dokonalé, ať už je to skvělá mladičká Laura Christensenová, která výtečně balancuje mezi nevyzrálou pařmenkou a nezkušenou, leč milující matkou, nebo Sofie s Mikaelem v roli ústředního páru, kterému se rozpadl život a oni nejsou schopni najít způsob, jak jej opět slepit. Výborná je i režie Papriky, nedojí emoce, přesto dokáže tvrdě zasáhnout. Ze scény, v níž navštívil Claes makléřku v jejím bytě, mrazí, Karen-Lise právem získala v Karlových Varech cenu, spíše mě zaráží, že jich za svůj výkon neposbírala více. Její makléřka je na povrchu emocionálně vyprahlá, přitom zoufale toužící po náklonosti, žal utápí ve flašce a mnohem víc se stydí za smích, než za to, co provedla. ()
Výborná psychlogická dráma, v ktorej každú chvíľku vyletelo na mňa niečo nepríjemné, akoby som sám bol súčasťou danej situácie, takže som sa cítil trošku nesvoj pri sledovaní. Občas ma išlo aj poraziť, pretože Claes bol kus neskutočného chuja, ktorý mi svojim chovaním pil krv a záver, ten bol jak u mešuge ! To som nevedel, či sa mi fakt nesníva. Mám na mysli autopredajňu a tú scénku tam. ()
Ďalší zaujímavý dánsky film. Začínam byť ich kinematografiou milo prekvapená - aj keď tento kúsok nedosahuje kvalít Babettinej hostiny alebo filmu Po svadbe. V každom prípade je to zaujímavá sonda do ťažkej životnej etapy jedného manželstva a hľadanie východiska... Obaja to prežívajú veľmi bolestne a ich problém nás núti s nimi súcitiť, ale ...manželovo riešenie v zásade odmietam a odsudzujem. Znásilnenie je tu výkrikom zúfalca a nič nerieši, iba plodí ďalšie zlo... ()
Vůbec si nedokážu představit, že by se takováto situace stala v životě i mně. Přijít o dítě, to musí být ta nejhroznější věc v životě, která může každého rodiče potkat, ale na to je lepší nemyslet. Natočit na tohle téma opravdu kvalitní film není taky žádná legrace. Chce to spoustu citu, věrohodnosti a v neposlední řadě výborné herce, kteří by z tohoto tématu vyždímali tu pomyslnou, pátou hvězdu navíc. Režisérce se tohle všechno povedlo. Citlivé pojetí, normální příběh a v neposlední řadě hlavní herecké duo,(v roce 2009 byli oba skvělí ve dvojce Zločinu), které tragédií zasažené rodiče zahráli se vším všudy, což mě překvapilo hlavně u Sofie, kterou jsem měl vždy zafixovanou jako komišařku Lundovou. Takže zase nakonec pro pobdělé noci zvyšuju na pět, nemohl jsem si jednoduše pomoct. ()
Viete, čo to musí byť za pocit, toto všetko v sebe dusiť? Pre mňa nepredstaviteľné. https://www.youtube.com/watch?v=8hCiuHJsaXo ()
Zoufalí lidé dělají zoufalé věci... já ale nebudu zoufalým pokrytcem a nedám vysoké hodnocení něčemu, co mě neoslovilo, jen proto, že se hraje na zoufalé téma. ()
Taky jsem píseň, původně od R.E.M., Loosing My Religion, vyslechla až do konce. Film od debutující režisérky je velmi zajímavý a zanechal ve mně spoustu dojmů. Propletené osudy několika dvojic a jedné single. Ústřední dvojicí je pár, který kvůli hazardující řidičce přišel o dceru. Dvojice se citově naprosto rozdělí a každý "páchá" podivné skutky na vlastní pěst. Konec je mírně uklidňující, což bylo zapotřebí. Proto asi závěrečná píseň přišla vhod. Ale není to žádný hloupý happy end. ()
Už dlouho mi nebylo tak smutno, jako ve scéně, kdy Britt v rozhovoru s nadšenou stážistkou říká o dětech z problémových rodin, že nemají šanci na šťastné dětství a život. A stejně tak jsem soucítila s Britt a Claesem, jímž se jednoho úterního dne zastavil život a zůstala jen hluboká bolest a citová paralýza, jež ochromila jejich život, vztah, práci, prostě vše na čem záleží. To je velká deviza tohoto snímku, že mě dokázal vtáhnout do pocitů a problémů všech postav, dokonce jsem se snažila pochopit i jednání a pohnutky mladé, nezodpovědné matky a snad trochu také té alkoholem nasáklé realitní agentky i když to pro mě bylo dost těžké. Nejsem moc zběhlá v dánských filmech, takže na rozdíl od znalců nerozeznám tu plejádu zřejmě známých hereckých tváří, to ovšem nemění nic na tom, že jsem z jejich výkonů byla více než nadšená a nejvíc mě ohromila právě představitelka Britt, ta byla vážně maximálně věrohodná. Tohle byl opravdu silný filmový i emocionální zážitek, akorát se pořád nemohu rozhodnout, jestli ta závěrečná katarze v prodejně aut, nebyla přeci jen moc předčasná. ()
Smekam pred Paprikou Steen. Prvni film a hned trefa do cerneho. Rafinovane vystaveny pribeh o jedne manzelske krizi a v podstate i o sile pratelstvi. Doporucuji! ()
"Třeba by ses mohl vyspat s nějakou ženskou a pak se na tři týdny odstěhovat, lidi to tak dělají,ne?" - "Dneska sem se s jednou vyspal." Co se týče emocí, celý snímek se jakoby nic neděje, občas na vás dýchne nejaký splín, zloba..ale závěr je skutečně emocionální atomovka, celý to na mě padlo!! ()
Vcelku dlouho jsem uvažovala o čtvrté hvězdě, nakonec jsem se k ní přiklonila, snad díky hudbě. Nejsem si jistá, zda -li já, jakožto člověk kterého tohle nepotkalo, může něco takového, jako ztrátu dítěte, objektivně posoudit, ať je jakýmkoliv způsobem podchycena a zpracována, každopádně, hlavní hrdinka zahrála svoji roli skvěle. A její manžel byl nesympatický až běda. Jak říkám -těžko hodnotit... ()
Opět jeden dobrý osudově syrový dánský film - tragika života.... ()
Po nevydařeném dni v nevydařeném počasí jsem si chtěl alespoň večer podívat na něco nevydařeného. Samozřejmě jsem něco takového hledal ve skandinávské filmografii - a snímek, který jsem vybral, stál za to! Přestože byl film Papriky Steenové vydařený, nedařilo se v něm nikomu. V poslední době se podobné filmy sice množí jak houby po dešti, ale v tomto byly navíc neodmyslitelné "ženské prvky", byť tradiční tříprvkové schéma - tragedie; drama; usmíření nebo rozchod - je tu plně a čistě dodrženo. Z mého pohledu mě napadá, zda je nutné, aby to všechno začínalo tragédií? Nemůže dramatická zápletka vzejít z běžného, každodenního života, tak jak to známe třeba u Bergmana? Nevede nás tato tragédie na falešnou stopu? Bylo chování a postoje manželského páru Britty a Claese Lehmannových možné i bez předchozí tragédie? V životě možná ano, ve filmu nejspíš ne. ()
Reklama