Režie:
Vladimír BalkoScénář:
Jiří KřižanKamera:
Martin ŠtrbaHudba:
Michał LorencHrají:
Attila Mokos, Roman Luknár, Helena Krajčiová, Robert Więckiewicz, Jan Vondráček, Viera Topinková, Ľubomír Paulovič, Ľubo Roman, Jaromír Hanzlík (více)Obsahy(1)
Silný životní příběh se odehrává na pozadí drsné scenérie hor se vším, co je pro střední Slovensko typické – patriarchát, pytláctví, rasová nesnášenlivost, krádeže dřeva, ale hlavně ukazuje velkou soudržnost rodiny, víru, přátelství a lásku. Pokoj v duši je příběhem Tóna (Attila Mokos), který se po pěti letech vrací z vězení, kde si odseděl trest za krádeže. Přijíždí do rodné vsi a zjišťuje, že mnohé věci se změnily: s manželkou (Helena Krajčiová) se odcizil, pětiletého syna vlastně nezná, nemůže najít novou práci… Jeho přátelé z dětství – kněz Marek (Jan Vondráček) a podnikatel Peter (Robert Więckiewicz) se mu snaží pomoci v návratu do normálního života, ale mají své vlastní problémy a trápení. Tóno zoufale hledá východisko ze své situace. Šanci mu nakonec jako jediný dá majitel místní železnice, strojvedoucí Smejkal (Jaromír Hanzlík), který jako jeden z mála netrpí předsudky... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (199)
Nepoznám tak dobre súčasnú slovenskú filmovú tvorbu, aby som si dovolil určiť miesto Pokoja v duši v nej. Ja som mal z neho neutrálny pocit. Mrzeli ma stereotypy, ktorými tvorcovia modelujú tzv. slovenskú povahu, slovenské pomery a vo všeobecnosti Slovensko. Mrzeli ma neprirodzené dialógy, dokonca aj zvuk slovenčiny, ktorá v bežnom živote znie úplne inak. Asi by bolo lepšie, keby v slovenských filmoch hrali iba neherci. Mrzelo ma tiež, zneužívanie prírody na zakrytie ostatných nedostatkov. Na druhej strane som bol celkom spokojný s príbehom, kamerou i hudbou. Výsledkom sú tri slabšie hviezdičky. ()
Křišťálový glóbus - výběr ()
Snůška klišé o "chlapáctví" a o "slovenské povaze" + nesnesitelně připomínané krásy krajiny. Nic z toho neopovídá tomu, co by mohl být současný umělecký film, notabene ve festivalové soutěži. V zásadě ostudná archaická trapnost. ()
Přemýšlím a nevybavuju si, že bych viděl nějaký čistě Slovenský film, vzniklý po revoluci a tak jsem se na Pokoj v duši vcelku těšil. Jen bych ten pokoj v duši té hlavní postavě skutečně přál. Život si totiž nedělá servítky a tak ani tady jsem neměl možnost vidět nějaký uslazený příběh plný příjemných chvilek, protože tohle byl krutý, pravdivý příběh ze života. Jen škoda toho, jak byl natočený, teda, úplně normálně. Místa, kde jsem měl vytejkat jsem spíš roztejkal a tak to šlo dál. Přiznám se, že bych nechtěl bejt v jeho kůži, ale projít si tímhle očistcem stejnak musí každej, i když třeba nějak jinak, mě to teda zatím stačilo v tomhle filmu. Nechci přemýšlet nad tím, že ten skutečný očistec mě teprvá čeká. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA ║Tržby Celosvetovo $545,144(zatiaľ len Slovensko a Česko)║ Tvorcovia tohto filmu môžu za komerčný úspech v prvom rade ďakovať Jane Kirschner a jej pesničke"Pokoj v duši". Film sám o sebe nie je zlý na Slovenské pomery ale dohromady neponúkne nič preborné, herecké výkony sú prevažne dosť chatrné na to aby prednes hercov bol viac než nezáživne odrecitovanie dialógov, chýba im skutočné zanietenie aby dostali postavy skutočnú hĺbku. Myšlienka podaná v príbehu nie je zlá, skôr forma v akej je ponúknutá nezanechá dojem, žiadny dojem, takže z príchodom záverečných titulkov sa myšlienka príbehu vytratí z hlavy rýchlejšie než by ste čakali a jediné čo ostáva v pamäti je ústredná pesnička, ktorá film na plnej čiare zatieňuje a dokáže omnoho viac svojou výpoveďou zaujať. Jediné čo skutočne poteší je technická stránka filmu, kde celkom dobre ladí kamera a hudba. Suma sumárum, má film bližšie k všednej televíznej produkcii než k nejakému silnému dramatickému filmu z veľkým posolstvom, čo by malo byť prezentované na striebornom plátne. /videl v kine: 40%/ ()
„Udať bonzáka je dovolené.“ Podpora v nezamestnanosti (pre chlapa, ktorý sa práve vrátil z basy) vo výške 6.000 slovenských korún? To som teda nevidel. No ale nič, POKOJ V DUŠI je jeden z mála „normálnych“ a v dobrom obyčajných slovenských filmov. Netopí sa v metaforách, podobenstvách ani popletených umeleckých víziách (také to, že hrdinka v spomalenom zábere uteká halucinogénnou nočnou jarnou ulicou a má to symbolizovať strach pred sexom). Namiesto toho obyčajný, nenápadný a „čistý“ príbeh. Stále je to „klasický SK film“ (= najakčnejšou scénou je pád z vlaku), ale okrem sympaticky priamočiareho scenára mu pomáha zdatné herecké obsadenie, atmosféra letnej horskej dedinky, krásna príroda a titulná pieseň Jany Kirschnerovej. ()
Kto nepozná Horehronie, nepochopí...linka s jeleňom päťhviezdičková a celkovo to päťku u mňa aj lízlo. 8,5/10 ()
Neviem prečo, ale na Slovensku ako keby nebol niekto schopný napísať normálny (cháp ako - zaujímavý a uveriteľný) scenár. Vizuál je dobrý. Najlepšia na filme je však piesen Jany Kirschner a to s prehľadom. ()
Málokto zrejme tuší, že producentom tohto snímku je údajne Janko zo SFZ, ktorému pod Korčokovými okuliarmi, uteká jedno očko smerom na Sabinov. Mne osobne sa tento vyslovene obyčajný snímok páčil. Je to čistý život, v ktorom Vám chcú všetci blízky priatelia pomôcť (najmä teda vtedy), keď pomôžu v prvom rade samým sebe. ()
Hm, Horehronie... áno, to je svojrázny región, ale krásny. ()
Ak si zhrnieme, čo všetko na Slovensku za posledných dvadsať rokov vzniklo, tak musím uznať, že Pokoj v duši patrí medzi tie lepšie kúsky. Nie žeby bol tento film sám o sebe nejakou bombou, ale aspoň som po dlhom čase sledoval uveriteľný príbeh, hoci opäť pesimistický. Musím pochváliť dobré obsadenie a exteriéry, ale hlavne DIALÓGY, ktoré sú našou najväčšou a najčastejšou slabinou. Konečne sa dali počúvať, sú uveriteľné a nebolo mi z nich trápne. V každom novom slovenskom filme som pochválil hudbu a tu mi rovnako urobila radosť. Rád si to pozriem ešte raz a aj preto sa prikláňam k štyrom hviezdičkám. 70%. ()
Pokoj v duši je pomalý nevzrušivý film, vďaka soundtracku a nádhernej prírode baladicky pôsobiaci. Nepochopím však, prečo Slováci neustále točia o ľudských bôľoch a tragédiách, vykresľujú našu krajinu ako región kde sa to hemží rómskou pospolitosťou, len sa chlastá...všade len bieda v kontraste s krásnou prírodou..Film sa tvári normálne, prirodzene, snaží sa o to hlavne v dialógoch, čo je jeho najväčšia slabina..Neskutočne ma totiž dokáže vytočiť ak sa vo filmoch nadáva ľúbozvučnou mäkkčenou slovenčinou. Keď si chcem uľaviť, poviem, že ma niečo sere a nie serie! atď...Myslím, že väčšina divákov si z filmu zapamätá akurát tak pikantný výraz z úst malého škôlkára hneď v úvode filmu. Vulgarizmami a nič neriešiacimi dialógmi sa film síce snaží byť prirodzenejší a realistickejší, no nie vždy to splní ten cieľ. Herecké obsadenie možno len pochváliť, bolo však okato vidieť priepasť medzi hercom a nehercom (pôvodný obyvatelia regiónu v krčme napríklad).. Celkové hodnotenie hodné klasicky priemerného slovenského filmu. ()
Po dlouhé době příjemný a pěkný čistokrevný sloveský příběh. ()
Trochu moc stylizované, ale pořád ještě koukatelné. Kdyby ubylo patosu a gest, jistě by to kvalitě filmu prospělo, ale od slováků ani nic jiného nečekám. Takže u mě dobrý, konečně něco lepšího než ten babrák Sráčkubisko. ()
Přesně takové obludnosti se u nás točili až do letoška (teď stejně obludné žánrovky, 2009). A přesně takové obludnosti o ničem, pardóóó o životě, se točí jinde v Evropě vesele dál ... ()
Pokoj v duši je presne taký, aký ho očakávate. Konverzačná vzťahová dráma, ktorá rieši banálne a vážnejšie životné problémy akosi odnikadiaľ nikam. Čo nie je kritika. Kritikou je vyšumiteľnosť a syndróm detailov a polodetailov tvárí našich hercov, takže máte z toho všetkého pocit, že v televízii to bude úplne stačiť. A aj stačilo. Za posledné roky sa máloktorý slovenský film vyšplhal nad priemerné hodnotenia, mňa napadá v mojom prípade iba Marhuľový ostrov. Nie sme schopní natočiť skutočne silný film? ()
Obyčajný príbeh o pár obyčajných ľuďoch zasadený do krásnej stredoslovenskej prírody v Čiernom Balogu. Moje prvé filmové stretnutie s Attilom Mokošom bolo zároveň aj veľmi príjemným prekvapením ako sa vynikajúco zhostil úlohy citovo vyprázdneného chlapa prepusteného z väzenia, o ktorého si každý len obtiera nohy a v gatiach má "slepé patróny". Do tohto rázovitého prostredia sadol ako riť na šerbeľ. Veľmi dlho som čakal na niečo nadpriemerné z našej produkcie. ()
Nič nie je bez chyby, ale toto je konečne dielko, pri pozeraní ktorého sa môžem vcítiť a viem, že je to film o nás. O Slovákoch a Slováčiskách, o našom živote, smole aj vynachádzavosti. Neznášanlivosti aj závisti. Sme to my. Nemáme nadhľad Čechov ani americký pozitivizmus. Sme takí, ako tento film. Trošku pesimistickí, trošku predvídateľní a trošku aj nudní. Máme v sebe clivotu, občas chuť vyhrať alebo skôr len nechuť prehrať. Nosíme to všetko v sebe aj s tou chudobou, krásnou prírodou a častou rezignovanosťou. Sme to my. ()
Píseň Jany Kirschner přetrvá, ale co z filmu by jinak za něco stálo? Nějak nechápu. Že by mezi Čechy a Slováky byly opravdu větší kulturní rozdíly, než jsem se domníval? V každém případě z toho mám spíš pocit zbytečné ztráty času. ()
Svedomie mám čisté. Nový slovenský film, poctivo zaplatený lístok v kine a pocit, že aj ja som svojou troškou prispel k tržbám pre niečo naše. Avšak, zatiaľ čo s filmom Bathory to bolo kadejaké, tu prevládali vyslovene pozitívne pocity. Jednoduchý námet, milé spracovanie a v mojom prípade z väčšej časti aj precítené emócie. Samostatnú chválu si zaslúži celý vizuál - a ten nie je len o krásnej slovenskej prírode, ale aj o schopnostiach Martina Štrbu. Mierne, ale fakt len mierne, nadhodnotené štyri hviezdičky. // s odstupom času predsa len o stupienok nižšie // ()
Reklama