Režie:
Hans CanosaScénář:
Gabrielle ZevinKamera:
Steve YedlinHrají:
Helena Bonham Carter, Aaron Eckhart, Cerina Vincent, Thomas Lennon, Nora Zehetner, Olivia Wilde, Brianna Lynn Brown, Brian Geraghty, David Franklin (více)Obsahy(2)
Neviděli jsme se už někdy? Romantická komedie „Mezi mužem a ženou“ vypráví podmanivý příběh jednoho páru, který se náhodně potká na svatební hostině. Začnou spolu flirtovat, povídat si a postupně zjišťují, že si velmi dobře rozumějí. V průběhu hovoru muž ženě vypráví o svých vzpomínkách, jako by je prožili oba dva. Pomalu vzájemně zjišťují, že se možná znali už dříve, když byli mladší. Tím se otevírá prostor pro spekulace o tom, jaké povahy vlastně je jejich vztah. Jejich hovor pokračuje dál a dál a minulost vychází na světlo. Dvě strany jednoho zamilovaného příběhu. Oba se náhodně setkali po létech. Po svatebním veselí, kterého se zúčastnili jako hosté, tráví noc v hotelovém pokoji až do rána trvající konverzací. Povídají si o zdánlivých maličkostech, které však více než co jiného ukazují rozdíl mezi ženským a mužským pohledem na věc. Hovoří o svém minulém i současném vztahu, který během let prošel nejrůznějšími peripetiemi. Dva lidé v jednom hotelovém pokoji tráví noc, o které žádný z nich neví, má-li už skončit, nebo tvat věčně. Trochu drama, trochu komedie, špetka nezbytné romantiky, ale každopádně film, který vás okouzlí svým netradičním provedením a výbornými hereckými výkony Aarona Eckharta a Heleny Bonham Carter. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (122)
Zajímavý nápad s rozdělením obrazu, který někdy bohužel skřípe, ale i tak novátorství se cení. Určitě stojí za vidění. ()
Jedno z tichých překvapení stojících na formálním nápadu a transformaci dvou výborných herců (BTW pokud někdo pochybuje o mojí úctě k Paní Herečce a její ženskosti, může mi kiss my gender;)) do dokonale civilních postav. Příběh jedné noci plné oťukávání, co si k sobě po všech těch společných zážitcích můžeme dovolit, a jestli se nevrátit před tu spoustu let a životních rozcestí, radost pohledět. Vypadá to tak životně, a možná právě proto tak smutně... a váš pocit záleží na tom, jak si odpovídáte na vyřčené i nevyřčené otázky, které se tu předestírají. A k tomu je tu to obohacení "dějové" linky "psychologickou hrou" s ukázkami rozdílnosti vnímání téhož muži a ženami. Zkrátka luxus. Ale upřímně, kdyby to mělo být jen o deset minut delší, bylo by to moc. Není to pro každého, ale je to silný zážitek. 80% ()
Film o rozhovoru mezi mužem a ženou. Muže hraje sympaťák Aaron Eckhart a ženu hraje střelená Helena Bonham Carter. Režisér pak vše natočil z pohledu dvou osob. Levá strana pro muže, pravá strana pro ženu. Celé je to neuvěřitelně zvláštní, poměrně krátké a dlouze dialogové. Někdy dokonce ani netřeba dialogu, aby všem bylo jasné, oč se jedná. Zajímavě natočený tenhle film byl, ale já jsem v něm výjimečnost, jako jiní, nenašel. ()
║Rozpočet $450,000║Tržby USA $379,418║Tržby Celosvetovo $964,236║ ()
Dva pohledy, muže a ženy, dvě neúplné půlky jednoho obrazu. Chtělo by se říci, že rozdělením plátna vedví toužil režisér vyjádřit neslučitelnost ženského a mužského pohledu na svět a nemožnost úplného porozumění mezi pohlavími. Nu, to je samozřejmě možné, ale pak nevybavil své postavy natolik specifickou ženskostí a mužskostí (byť subtilní rozdíly pozorovatelné jsou), aby bylo toto zcela zřejmé. Je to snad spíše dobře, protože by to dost možná vedlo ke zploštění obou charakterů. Takto můžeme ono "nedorozumívání" vnímat v obecnější rovině a mohlo klidně nastat mezi mladým a starým, cizím a zdejším, chytrým a blbým. Mně osobně se zdá, že v tomto případě nastalo prostě mezi jedním a druhým. Nebylo však nijak tragické a hluboké a rozhodně mi nepřipadalo nevyhnutelné. Inu, tam, kde lidé usilují spíše o zajímavou stavbu věty než o to, aby jim bylo porozuměno, aby sdělili podstatné, tam se neporozumění dá očekávat. A to je má nejpodstatnější výtka filmu. Smůla, když na dialozích stojí. Věty tedy plynou a přinášejí sebou minulost, která proplouvá kolem diváka, jenž jediný jako by ji opravdu pozoroval. Ti dva nejsou odděleni svojí odlišnou "pohlavností", ale roky, které nestrávili spolu. A scénářem. Své setkání zneužijí k tomu, aby se na okamžik klamně vrátili do chvil šťastnějších než Teď, bezstarostného Tehdy. K čemu však to všechno? K čemu sledovat, jak plynou slova a činy, jež za moment odplují do kanálu zapomnění... I toho mého. Raději si ještě někdy pustím Scény z manželského života. V těch se nezapomíná... Silné ***. P.S. Nakonec mé výtky nejsou možná úplně fér. Právě ona určitá prázdnota, pocit "léta jsme se neviděli a léta se zase neuvidíme", působí při zpětném pohledu poměrně autentiticky. A zároveň i nepříjemně, což je možná právě to, co mi (nevědomě) vadilo. ()
V reakcích a recenzích mnohdy vzpomínané "Before Sunrise" a "Before Sunset" jsou pro platoniky, "Mezi mužem a ženou" je pro realistické romantiky – to není snaha o poetismus, ale přesný popis filmu, jehož jádrem je již několikrát realizovaný příběh setkání dvou dříve zamilovaných lidí po letech. Zde však dostává novou energii díky onomu realisticky romantickému pohledu a také originálnímu vyprávění. Rozdělení rámu na dva obrazy je využito k naznačení distance mezi oběma postavami, které jen zřídka přecházejí do prostoru druhého, ale také k vytváření kontrapunktu k hlavnímu dění. V klíčových chvílích se v jednom z obrazů přestřihne do minulosti postav, na jejich současné partnery či na nevyřčenou a pouze v hloubli srdce či mysli strašící vizi, toho, jak by si on či ona představovali vývoj situace. Míra vhledu do dění a naprosto přesné dialogy i jemné nuance gest, výrazů tváře a detailů, které se staví ústřední dvojici do cesty, jsou výmluvně přesné a svým oproštěním od idealismu, ale současným setrváním v maximální empatii neskonale uhrančivé. Nemalý vliv na tom mají úchvatní hlavní představitelé, kteří při balancování na různých emocionálních pólech působí nevídaně bezprostředně. ()
Chtěl bych se umět skvěle bavit u takto zajímavého snímku, ale on mi vlastně nenabídl nic víc, než konverzaci dvou lidí v sále, ve výtahu a v hotelovém pokoji. Copak o to, zejména ta výtahová scéna byla skvělá, ale já jsem si již něco prožil na to, abych mohl být překvapen tím, odkud a kam směřuje vztah ústřední dvojice. Kdyby se snímek tolik nevyžíval v bolavých duších a rafinovaně sám sebe odlehčil lehce zvýšenou koncentrací vtipu, trefných poznámek a sexu, tak by u mě rozhodně zabodoval více. ()
Zajímavým způsobem zpracovaná romance, která začíná jako flirt dvou svatebčanů, kteří se náhodně setkali během svatebního veselí, a pokračuje jejich vzájemnou konverzací, kdy se divák dovídá stále víc a zjišťuje, že ti dva jsou spojeni mnohem hlouběji než jenom jedním setkáním a jejich vztah ve skutečnosti obsahuje mnohem víc vrstev a prošel nejrůznějšími peripetiemi. Flirt se mění v milostný akt a končí bolestným rozhodováním a bilancováním svého života. Každý záběr filmu je snímán z pohledu obou hrdinů zároveň, kdy plátno je rozděleno na polovinu, a zobrazuje tak mezi ženským a mužským pohledem na věc. Originální a sympatický film, který stojí především na výkonu Heleny Bonham Carter. Celkový dojem: 90 %. ()
No, vzhledem k tomu, že jsem od filmu moc nečekal, tak ho považuju za velmi milé překvapení. O formě tu bylo už mnoho řečeno, ale ikdyž mě ten rozdělený obraz ze začátku trochu rozptyloval, brzy jsem si na něj zvykl a začal si ho naopak užívat. K hereckým výkonům Eckharta a hlavně Bonham Carterové nemám výhrady, stejně tak k příběhu (pro mě osobně docela překvapivý konec) a obsahu rozhovorů. Vzdáleně mi to připomínalo Lost in translation, ale tady se už hlavní hrdinové znali z dřívějška a přece jenom Conversations with Other Women je trochu o něčem jiném. Originální, upřímné, opravdové, nenudící, zábavné; já bych to viděl na slušných 5*. Výstižný komentář: gudaulin. ()
Pôsobivá dialógová seansa dvoch, kedysi zamilovaných ľudí, ktorí po počiatočnej atmosfére ľahostajnosti a dospeláckej irónie, nepatrne vynárajú na povrch to, čo ich ťaží. Najviac ma fascinuje, ako sa ľudia večne dokážu skrývať za trpký sarkazmus, v slzavých očiach sa im črtá náznak osudovej nenapraviteľnej chyby z čias zabudnutej mladosti, len im divák číta z boľavej duše. Jeden z filmov, ktorý si vystačí s kvalitným scenárom a vynikajúcimi hercami. Scéne s Helenou Bonham Carter "Som šťastná.... som šťastná? Vážne som šťastná" som nedokázala odolať. Prekrásne, no nepravdivé presviedčanie samej seba o dokonalosti vlastného života. ()
Zřejmě poprvé jsem viděla film, jehož experimentální forma nebyla na úkor obsahu. Fascinující. Krásné. ()
Nemasový a netradiční pohled na setkání po letech, o dvojici, která se tak trochu zná. Dva osamělí jedinci se místo radovánek na svatební hostině relativně nudí, takže je logické, že slovo dá slovo a.. Bylo by podlé prozrazovat něco víc, lepší, když o snímku ve filmovém světě neznámého Hansa Canosi nic moc nevíte. Stopáž je na komorní film tohoto typu ideální, zpracování minimálně zajímavé. Scénárista se vyřádil, kloubí humor, satiru, romanci i ironický nadhled, ale obsahově mu k dokonalosti leccos schází. Chybí trochu více citu, takové Linklaterovy projekty Before Sunrise & Before Sunset jím oplývaly!! Ultralevný, upřímný i herecky výjimečný.. ale stále jen na slabé ****.. ()
Film, který má parádní obsazení (já osobně jsem si ho sehnal kvůli Aaronovi a Olivii, ale zde jsem pochopil, co všichni vidí na Heleně) nezvyklou práci s kamerou (prakticky pořád je obraz rozdělen na dvě půlky, z pohledu ženy a muže a sem tam se díky němu můžeme vrátit do minulosti a zároveň sledovat aktuální dění) a vynikající scénář. Nicméně mi tam něco scházelo, nějaký zásadnější moment. Možná jsem taky příliš mladý a moc jsem toho neprožil, abych přesně pochopil, nevím. Co ale vím je, že snímek Room in Rome se mi líbil mnohem víc a jde tam prakticky o to samé (akorát tam máte Řím a dvě lesbičky). Nicméně čekal jsem zajímavý film o vztazích a to jsem taky dostal, takže dá se říct, že jsem spokojený. 80 %. ()
"Iluze snadnosti vyžaduje to největší úsilí." Konverzačky mám dost ráda, byla jsem zvědavá, kam se děj posune. Bohužel nepřišel žádný "Uvau" okamžik, který by mě dostal. Škoda, nastavené to bylo dobře. Herecké výkony dobré, chybělo něco uvnitř. ()
Pet hvezdicek za to, ze mi Helena Bohnan Carter prisla na nejakych 80 minut nejroztomilejsi zenou na svete! :) ()
Zajímavě (a ne zcela samoúčelně) pojatý konverzační snímek s vynikajícími hereckými výkony a dialogy. Možná to trochu v mých očích kazila H.B.C., které si opravdu vážím jako herečky, ale nedokážu jí brát jako ženu, kvůli které bych dělal to samé, co Aaron Eckhart. ()
Není to jen ve formě, která svou extravagancí zdánlivě převažuje nad obsahem. Ten film je pěkné dílko, kterému se podařilo sdělit to, co má na srdci. ()
Vážně bych nevěřil, jak mě taková konverzační neakční „trochukomedie“ dokáže pobavit. Helenu Bonham Carter jsem doteď znal jen jako uječenou Bellatrix z Pottera, tady to je jiný kafe, klobouk dolů, hraje výborně a má skvělou mimiku. Samozřejmě pokud jde o děj, tak to není zrovna moje gusto, mám nejradši jasnější linii, konkrétní cíl a závěr; ale přesto se mi film z nějakého neznámého důvodu líbil. 75 % ()
No nevím, ale hodnocení mi přijde dost ale dost vysoké, možná jsem ten film nepochopil nebo do něj nejsem dostatečně "zralý". Ale já se tak neuvěřitelně nudil že i seriál "Tak jde čas" mi přijde krátký. Celých 85 minut se šíleně táhlo. Ani herci v podání Eckhart či Carter mě nijak neokouzlily. A celý jejich "chemie" mě dost otravovala. No nci mě to nebavily ale chápu že ostatní z toho byly unešení. ()
Tento film, bol obrovským riskom. Výber Heleny a Aarona asi zachránil film.Bol totiž založený jedine na onom zdĺhavom scenári a na ničom inom. ak by hlavné postavy nehrali tí herci ako hrali, film by padol. Plus pripočítavam za výbornú hudbu a tiež za zaujímavý spôsob ako sa film premietal. To znamená tie zaujímavé dva obrazy 70% ()
Reklama