Režie:
Jean DelannoyKamera:
Michel KelberHudba:
Georges AuricHrají:
Gina Lollobrigida, Anthony Quinn, Alain Cuny, Robert Hirsch, Jacques Dufilho, Pierre Fresnay, Daniel Emilfork, Nadine Tallier, Edmond Beauchamp, Jean Martin (více)Obsahy(2)
Krásná cikánka a nešťastný Quasimodo – nesmrtelný příběh Victora Huga... Středověká Paříž. Krásná cikánka Esmeralda, svobodná, volnomyšlenkářská dívka, je jako čarodějnice pronásledována rozvášněným davem. Útočiště nalezne v pevných zdech chrámu Notre-Dame. V temných chodbách a zákoutích žije alchymista Frollo, který k sobě připoutal znetvořeného zvoníka Quasimoda. Frollo potlačuje svou vášeň k Esmeraldě, Quasimodo se k ní bojí pro svou ošklivost přiblížit. Esmeralda má však oči jen pro krásného Phoeba, avšak velká láska končí tragédií. Stejnojmenné drama Victora Huga odehrávající se v době vlády Ludvíka XI. v roce 1482 bylo několikrát zfilmováno. Francouzský režisér Jean Delannoy si pozval ke spolupráci známého spisovatele a scenáristu Jeana Aurenche a básníka Jacquese Préverta. (Česká televize)
(více)Recenze (75)
Film s krásnou Ginou Lollobrigidou v roli cikánky Esmeraldy působil možná trochu chladněji než další dvě adaptace tohoto románu (z roku 1997 a 1982) ale zato byl natočen věrně podle Hugova románu. Arcijáhna Frolla jsem, myslím, líp zahraného neviděla, byť ve zpracování z roku 1982 jej hrál úžasný Derek Jacobi, přece tato role Alainu Cuny (který mi nedávno nepřipadal dostatečně přitažlivý na pěvce Gilla v Návštěvě z temnot ;-)) lépe sedla. Velmi realisticky je podle mě stvárněn i lehkomyslný floutek Phoebus, co si pohrává s krásnou Esmeraldou, zatím co má před svatbou s počestnou dámou (měšťanka, možná i šlechtična, jejíž matku později pokrytecky žádá o odpuštění) nebo bázlivý Pierre - snílek, básník a manžel Esmeraldy, kterou nakonec nechá na holičkách, když se ji pařížské podsvětí snaží zachránit, on se drží stranou, neboť, sám o sobě říká, že zbabělý, protože “kdo by jinak o tom všem napsal”, byť ona sama ho dříve zachránila fiktivním sňatkem před oprátkou. A tak má vlastně film jediné dvě kladné postavy – Esmeraldu a Quasimoda, kteří k sobě najdou cestu a ve mně tak závěrečná část filmu evokuje pocit ze známé pohádky o krásce a zvířeti. Rozhodně film stojí za zhlédnutí, byť už z hlediska historie třeba jen kvůli Ludvíku XI., který ve filmu vypadá jako by vyšel z některého ze svých obrazů a stejně tak jeho povaha velmi odpovídá tomu, jak nám ji předkládají dějiny (ve filmu se např. snaží ve vězení, v temné kobce a u v ní dlouho vězněného kardinála nalézt precedens, aby mohl porušit právo azylu). ()
║Rozpočet $1milión║ Gina Lollobrigida ako Esmeralda je čarokrásna, Anthony Quinn ako Quasimodo je fajn ale v deji je tak trošku nevýraznejší, chýba mu väčšia zúfalosť. Kostymérski to je spracované niekde na pól ceste, rovnako tak film nevie, či sa má tváriť ako rozprávka alebo vážna dráma. Nájdu sa tu silné momentky hlavne, keď sú spolu Esmeralda a Quasimodo ale všetko ostatné naokolo tu príde, skôr len na také naťahovanie deja, kde nám nie je dohromady čo ponúknuť, takže pútavosť moc veľká nehrozí. V celku mi príde dosť nevyužitý potenciál filmu. /65%/ ()
Kdo by neznal tuto Hugovu klasiku, a navíc v luxusním balení Jeana Delannoye s Esmeraldou v podání Giny Lollobrigidy na vrcholu svých ženských sil a neodolatelně pokrouceným a hrbáčem Anthony Quinnem, jenž je tu jen těžko k poznání. Absolutní král svého oboru, pozdější adaptace mu nedosahují ani ke kotníkům. ()
Kdo by neznal? O ději si myslím že nemá cenu se tu více rozepisovat, protože kdo viděl dá mi za pravdu a kdo třeba zrovna tuto verzi ne tak určitě alespoň tu z 82 nebo 97. Podle mého nejlepší Zvoník podle Hugova románu. A. Quinn (zvoník Quasimodo) a krásná Italská herečka G. Lollobrigida (cikánka Esmeralda) divákům známá spíše s filmu Fanfán Tulipán. Režisér Delanoy přepracoval román Victora Huga do konečné podoby výpravné barevné podívané ve formátu Cinemascope (jak bylo také uvedeno i v titulcích). Jak moc jsem si zamiloval A. Quinna (ošklivého a znetvořeného jak jen to šlo ale ve svém jádru opravdu lidského, hodného a milého přítele) skoro se mi chtělo brečet když..? Byl to určitě jeden z těch jak se říká nesmrtelných hereckých výkonů. Prý se tímto filmem a ve svém podání v roli Quasimoda přiblížil dokonce samotnému Charlesi Laughtonovi ze stejnomeného filmu W.Dieterleho Hunchback of Notre Dame z roku 1939. No nevím ten film jsem neviděl ale prý byl ještě lepší než tento. ()
Dá se říci, že výtečně natočené zfilmování Hugova nadčasového románu, založeného na romantické poetice, reprodukuje všechny její přednosti i slabiny. Je pravdou, že v minulém století se diváci na nejvypjatějších místech jeho dramat-tragédií často smáli. Tempora mutantur et nos mutamur in illis. ()
Myslím, že toto je najznámejšie, a zároveň aj najkvalitnejšie, filmové spracovanie historického románu francúzskeho spisovateľa Victora Huga (26.2.1802 - 22.5.1885) "Chrám Matky Božej v Paríži". Romantický príbeh o degenerovanom, mentálne zaostalom zvonárovi Quasimodovi, ktorý sa pudovo zamiluje do krásnej cigánky Esmeraldy, čo prchá pred zákonom. Hlavné úlohy stvárnili dve veľké hviezdy svojej doby, Gina Lollobrigida a Anthony Quinn. "Notre Dame de Paris" - literárna klasika, s ktorej sa časom stalo aj klasické, rešpektované filmové dielo. **** ()
Poměrně věrné zpracování slavného příběhu. Řemeslně docela dobře zvládnuté, s ucházejícími herci a kulisami, ovšem po emocionální stránce poněkud nevýrazné a vzhledem k vynikající předloze ničím zajímavé vyprávění, které už s nástupem závěrečných titulků pomalu mizí z paměti. Za zmínku stojí už jen půvabná Lollobrigida, která si jako Esmeralda odvedla své. Vidím to tak na 60%. ()
Výborný film, který i přes jistou barvotiskovost má stále pevní místo v dějinách francouzské poválečné kinematografie. První polovina hledá svoje tempo, ta druhá perfektně graduje. Oceňuji hlavně skvělé kamerové jízdy. P.S.: Lucie Vondráčková by raději už nikdy neměla dabovat Ginu Lollobrigidu, protože Esmeralda občas zněla spíš jako holčička než dospělá žena. ()
60% ()
Nejspíš nejpovedenější filmová adaptace slavného románu Victora Huga. Gina je nejlepší Esmeraldou, kterou filmové plátno spatřilo. Ať už jde o její pohybový talent nebo vzhled. Jedinečný je též výkon A. Quinna v roli Quasimoda. Provedení snímku je samozřejmě ovlivněno rokem výroby, takže celá scéna působí značně kulisově, místy až divadelně. Tep života dobové Paříže je tak stěží slyšitelný. Za největší klad lze považovat úspěšné převedení všech stěžejních prvků románu. Romantismus tak mohl znovu ožít a divák si může prožít tragédii příběhu nenaplněné lásky, který dojímal generace čtenářů před námi. Je to příběh, který bude lidi dojímat znovu a stále, neboť pravdivě vystihuje skrytá zákoutí lidské duše. 78% ()
V porovnání se staršími adaptacemi z roku 1923 a 1939 se mi tato líbila jednoznačně nejvíce, a to ze tří důvodů. Za prvé si myslím, že tato verze má nejštastnější obsazení rolí Esmeraldy a Quasimoda - nádherná Gina Lollobrigida (mimochodem šokuje mě, že je stále naživu - už je jí 93 let) zcela zastiňuje dřívější nevýrazné představitelky této role a je v tom filmu zcela oslňující, a taktéž Anthony Quinn v titulní roli hrbáče nemá chybu a v jeho podání je Quasimodo neobyčejně lidský (snad i proto, že zde mluví výrazně více, než jeho starší předchůdci, kteří za celý film sotva pronesli pár slov). Za druhé je tato adaptace asi nejvíce věrná Hugově předloze, a to včetně samotného závěru, v němž - stejně jako v románu - Esmeralda i Quasimodo zahynou - zatímco starší filmy nechaly Esmeraldu - z pro mě nepochopitelných důvodů - vždy naživu. A konečně mi k tomu asi víc sedla i ta barevná kamera - ty starší černobílé verze přece jenom působí už strašně archaicky. Děj filmu jako takový sice považuji za stupidní a veskrze jím opovrhuji (podobně jako Hugovým románem), ale na rozdíl od těch starších filmů ze mě tento dostal ty správné emoce, a smutný konec Esmeraldy a Quasimoda mě skutečně dojal. Mimochodem zaujalo mě, že se tam v jedné menší roli mihne můj velký oblíbenec, Boris Vian. ()
Nakoniec predsa len trochu menšie sklamanie vzhľadom na vysoké očakávania ďalšej nesmrteľnej klasiky a potenciálneho sa vracania k milovanej ždímačke sĺz. Vlastne je všetko presne na svojom mieste, lenže táto adaptácia už značne trpí zubom času, pričom som očakával presne opačný efekt. Film obsahuje zopár nechcene vtipných scén, napríklad pri zhadzovaní tehál z katedrály sa im bohvie prečo nikto nechce uhýbať a náhly strih zo strechy na prebiehajúci dej pri bráne pôsobí až parodicky. Zvonár tak vyvoláva viac dojem rozprávky ako realistickej historickej drámy. ()
Prirodzene, že som film už niekoľkokrát videl. Ani raz som však nebol z neho taký rozčarovaný, ako dnes. K celkovému dojmu mi už chýbal iba pach naftalínu a potuchliny. Neuveriteľne zostarnutý film. Objemné romány Victora Huga nepatria medzi moju obľúbenú četbu, ale viem, že dobre adaptované romány dokážu zaujať aj tých, ktorí by na knihu nesiahli. Tento film však svojou rozvláčnosťou smelo konkuroval predlohe. Gina bola rovnako krásna, ako Anthony odpudivý, ale ich divadelné herectvo je ťažké pochváliť. A na tanec so spevom mala Gina rovno zabudnúť. Parafrázujúc Kulmona, uzavieram slovami: Tento film už nechcem nikdy vidieť. ()
Tragická dráma o láske, škaredosti, vernosti a zrade, vznikla podľa románu Victora Huga,krásny film. ()
Práve dnes odišla legenda. Prvá Rimanka, životom aj filmom. A práve s ňou je zvonárova verzia najlepšia. Určite lepšia ako knižná verzia, ktorú trebalo fakt, že lúskať, keď tam Hugo na desiatkach strán opisuje len katedrálu. Toto krásne filmové spracovanie už ani netreba vylepšovať a nech to dnes ani neskúšajú. Určite by z hrbáča urobili tretie pohlavie alebo niečo podobné. ()
Technická stránka filmu prekvapuje aj dnes. Úžasné scény Quasimodovho lezenia po chráme. Hlavnou doménou je (aspoň pre mňa) výprava a dobré vykreslenie hrbáčových (po)citov.. ()
Určitý »HYPE« okolo zrovna tohto pomerne dosť inkvizičného a zas málo romantického titulu: Chrám Matky Božej v Paríži, je podľa môjho vecného názoru: hodne zveličeným, prehnaným a nadneseným, nakoľko sa takmer vôbec ani nezakladá na pravde, ale skôr úplne naopak; zväčša totižto na mňa priamo sálala akási bližšie nešpecifikovaná NUDA, ktorú vskutku asi nedokážem ani bližšie konkretizovať, pričom ak by som ešte neprechovával i určitú sympatickosť z mojej strany voči zúčastneným aktérom [najmä teda, čo sa vo všeobecnosti týka "lollobrigidky"], tak som priam presvedčeným o tom, že by som išiel s celkovým hodnotením → minimálne aspoň i o stupeň nižšie, čo by už tentoraz zrejme naprosto zaváňalo akýmsi veľkým [trochu si predsa pomôžem i českým jazykom v tomto ponímaní] průšvihom, kedy tvorcovia neboli príliš ďaleko vzdialení od filmového maléru ... • Rovnako si tiež ani bohvieako extra zvlášť zase nemyslím, že «cigánska komediantka» ESMERALDA [a vari i "čarodejnica," podotýkam!], čiže údajne akási ikonická, či dokonca vraj i nesmrteľná postava v podaní Talianky: Giny Lollobrigidovej, je snáď iba tou, ktorú by som si mal navždy [za]pamätať, s čím jednak rozhodne nesúhlasím, keďže som akosi ani nepostrehol, prečo vlastne by tomu tak malo byť? • Skrátka; tento titul bol celkovo nudným a nezáživným, kedy trebárs taký predstaviteľ »Muža v čiernom«, t.j. Claude Frollo v podaní francúzskeho herca Alaina Cunya, [ktorý mal mimochodom oveľa lepšie napísanú postavu v nasledujúcom DIAMANTOVOM POČINE: La dolce vita, kde totiž na malom priestore dokázal vyťažiť naprosté maximum, čo bohužiaľ v tomto prípade absolútne neplatilo], je tak extrémne nevyužitým ["antagonistom"], že sa neustále iba kamsi večne zakrádal, a k tomu sa stále len mračil ..., až si normálne myslím, že «zvonársky hrbáč» Quasimodo v podaní pôvodom mexického herca Anthonyho Quinna, bol na tom pravdepodobne ešte asi horšie, než jeho hlavný súputník, lebo ak by sa režisér Delannoy, v jednom kuse nezapodieval iba samými malichernosťami [postavami: Phoebusom a Pierreom a podobne], a venoval náležitejšiu pozornosť dvom »mimoriadne zaľúbeným hrdličkám« Esmeralde & Quasimodovi, a nevkladal prebytočné vsuvky v podobe ďalších, akýchsi vedľajších postáv, tak vtedy by som mal určite lepší dojem z filmu ako celku. • V krátkosti sa jednalo o SKLAMANIE, ktoré si táto látka vonkoncom nezaslúžila, a tak napokon možno niekedy vyskúšam aj iné alternatívy ... ()
Verzi z roku 1939 jsem zatím neviděla, takže tuto pokládám za nejzdařilejší adaptaci slavného románu Victora Huga. ()
...vona...je černá jak čerstvě vypálená bradavice....von...má celkem brutální skoliózu.....story jako vystřižená z červeny knihovny.......připálenej velbloud?????...nevím...ptát se co by asi vzniklo skřížením těhlech dvou je tady vcelku zbytečný...páč jeden člen z tohohle hvězdnýho pááru během těch stopatnácti minut definitivně zařve...(škoda jen že ten hezčí)..ale vážně.. proti tmavejm já fakt nic nemám (..zdravíme Reye, AŤ ŽIJOU MULATI!!!)...a teď něco pro zasmání: luští cigán křížovku a čte: černý pták na tři...chvili premejsli...pak se ťukne tužkou do čela a napiše...MUJ ()
Režisér Jean Delannoy si dal v padesátých letech úkol tvořit velkolepé historické podívané v barvách. Ty barvy už nám trochu vybledly, zůstává jen přemrštěný makeup Giny Lollobrigidy, který je mnohem výraznější než její herecký výkon, v čemž souhlasím s jedním z předchozích příspěvků. Zahraniční weby se mírně liší v informacích, nakolik je to studiová práce a nakolik se točilo skutečně uvnitř Notre Dame, každopádně Quasimodovy šplhací eskapády jsou obdivuhodné. Více než ústřední dvojka Lollobrigida-Quinn mě ale víc zaujali francouzští herci v čele s kamenným obličejem Alaina Cunyho. ()
Reklama