Režie:
Jan Valášek st.Kamera:
Ivan FričHudba:
Emil LudvíkHrají:
Jiří Lukeš, Tomáš Hádl, Karla Svobodová, Kateřina Trávníčková, Michal Prokop, Dana Medřická, Radovan Lukavský, Mária Sýkorová, Stanislav Neumann (více)Obsahy(1)
Volné pokračování filmu Malý Bobeš, zastihuje titulního dětského hrdinu ve městě, kam se i s rodiči odstěhoval. Jenže očekávání lepší existence narušují stále se zhoršující se sociální poměry ve 30. letech, přebývání na velkoměstské periferii dovolí i malému chlapci poznat, jak zlí jsou vykořisťovatelé dělníků. Jedná se o názornou ukázku, jak i do dětského filmu velice necitelně vnikaly ideologické rysy. Když Bobšův otec nemohl po úrazu najít práci, rozhodl se prodat chalupu a s rodinou odejít do města. Bydlí v malém domku na periférii a okolní prostředí silně kontrastuje s dřívějším domovem. Bobšovi dlouho trvá, než si přivykne. Volné pokračování filmu "Malý Bobeš". (oficiální text distributora)
(více)Recenze (21)
Ve srovnání s knížkou to zaostává je to takový poslepovaný dohromady, ale líp to asi zpracovat nešlo. V 95% ze všech filmových adaptací, ať už je to cokoliv vyjde kniha vítězně. ()
Příběhy kloučků a holčiček z první třídy za starého mocnářství přinášejí místy velmi krutý pohled do neúprosné logiky dětských her a náročného střetu se světem dospělých. Prostředí městské chudoby není tím dětským ideálem, kde by si kluci mohli formovat charakter, naštěstí mírný a moudrý učitel dohlíží na jejich krize a nejzásadnějším zpestřením pro celou partu se stává setkání s expresivním kouzelníkem Karafou. Dospělý divák si odkazy na založení sociální demokracie vyloží po svém, dětem tato linka naštěstí zůstává skryta. Bouřlivý rok 1905 je naštěstí hlavním tématem pro Zápotockého, nikoli pro Plevu. ()
Druhé filmové vyprávění Malého Bobše, tehdy bezesporu nejpopulárnější knihy pro děti a mládež, je, jak už název napovídá, přesazeno z původního vesnického prostředí do malého městečka, spadajícího stále ještě pod rakouské mocnářství. Spíše dramatický než zábavný pohled na první školní krůčky i juniorská léta nevinných lumpáren a navazování opravdových přátelství, nijak nezapírá dobu, ve které se příběh odehrává. Předzvěst prvních dělnických stávek, nezaměstnanost, sociální neukotvenost i hluboká propast mezi bohatými a chudými je zde zobrazena sice jen na pozadí inscenovaných událostí, přesto se neodmyslitelně vrývá do paměti nejen titulnímu hrdinovi, pozorujícímu zatím s dětskou nechápavostí proměny světa kolem. Z okruhu hereckých představitelů je tentokrát pozornost upřena na Miroslava Macháčka v nevelké, přesto klíčové roli liberálního učitele. Matení pojmů a záměrné zesměšňování literární i filmové podoby Malého Bobše by jistě nemělo být tím, čím je česká veřejnost dnes ovlivňována. Každá mince má dvě strany. ()
Děti za Rakouska přeci nepocházely jen z rolnických, řemeslnických a šlechtických rodin. J. V. Pleva ve své diologii zobrazil chlapce z rodiny patřící do dělnické vrstvy nekvalifikované. Jeho svět je samozřejmě nejvíce světem školním (Pleva pracoval jako učitel), i když je i světem domova (s milující maminkou, hodným dědečkem a pracovitým tatínkem) - třebaže v cihelně, kam se rodina musí vystěhovat. Škola se snaží působit na děti neelitářsky a humanisticky rovnoměrně, čemuž by odpovídalo i politické ukotvení autora, který byl členem sociální demokracie, k jejímuž zakládání v díle rovněž dochází. Filmová adaptace Valáškova se dívá na svět udivenýma očima malého kluka, který se těší na vystoupení tajemného kouzelníka Karafy, přesto dokáže udělat radost ještě chudší dívence. Nadšen jsem dokonalostí evokace dobového prostředí, k němuž byly výborně vybráni i herečtí představité (v roli učitele M. Macháček v jedné ze svých nejvýraznějších rolí). ()
Očekával jsem, vzhledem k textu distributora, dobovou ideologickou agitku, ale té se mi nedostalo. Naopak, je to poetický film, který asi dost věrně zachycuje dětsví chudého chlapce někdy koncem 19. století. Ta poetičnost jen zjemňuje dost drsný svět, v kterém hrdina vyrůstá, asi tak jak to dokáže dětské vnímání. A úplně mne okouzlil Miroslav Macháček, kterého mám nějak zaškatulkovaného v rolích rozervanců a jedinců na okraji normality, v roli chápavého a spravedlivého pana učitele. ()
Valasek je pre man doteraz neznamy reziser, a toto je myslim jeho prvy film. Som vedel, ze nejde o budovatelskou agitkua la 50. roky, no tak siny socialny koncept bol aj na mna prilis silny. Dostalo ma to, ako otec nemohol najst pracu, a tak predal dom a odisiel do mesta hladat pracu. Detskemu hrdinovi dost dlho trvalo nez si zvykol, pozeram : 72 % ()
Malý Bobeš ve městě ve filmovém zpracování Jana Valáška zdařile pracuje se sociálně kritickým hlasem literární předlohy. Je citlivě přizpůsoben pohledu nevinné bezbrannosti malého dítěte. Rozhořčení nad hmatatelnou nespravedlností nemůže mít rovná práva. Výchovný charakter vyznává humanismus a pochopení pro momentální selhání a podlehnutí lichotivému pokoušení. Povzbuzuje zdravé jádro mladého člověka, chválí čest i lidskou důstojnost a solidární soudržnost. Seznamuje s ideály, dává výrazný prostor poetickým obrazům romantiky dětství v bezelstné radosti i v údivu potíží. Hlavním zájmem citlivého sociálně kritického dramatu je Josef Janouš alias Bobeš (velmi zajímavý Jiří Lukeš), malý chlapec na počátku školních roků poznávání a přijímání života. Je konfrontován s neodbytnou realitou třídních poměrů, je ovlivňován, vláčen i chráněn, nabývá vlastní cenné životní zkušeností. Přesto je stále veden laskavou rukou směrem v naději správné výchovy k poctivosti. Důležitou postavou dětského vidění světa je Honzík (pozoruhodný Tomáš Hádl), Bobšův spolužák a nejbližší kamarád. Je pokušením lidské slabosti, soupeřem i nejupřímnějším přítelem. Dětství má právo na svou nejistotu a pády, ale vhodný vzor musí být na dosah. Nejvýraznější dívčí postavou je Maruška Vejmolová (příjemná Karla Svobodová), Bobšova spolužačka a jeho první nevědomé romantické okouzlení. Je křehkým a výmluvným symbolem nespravedlnosti lidské bídy. Z dalších dětských rolí: Bobšova bezelstně úskočná spolužačka v pohodlí lepších poměrů Miládka (Kateřina Trávníčková), či snaživý žalobníček Juránek (budoucí slavný zpěvák Michal Prokop). Hlavní ženskou postavou je Bobšova maminka (dobrá Dana Medřická), starostlivá a jemná žena, která si i v bídě života uchovává morální hodnoty způsobu života. Je nejpevnějším pilířem celé rodiny. Hlavní mužskou postavou je Josef (sympatický Radovan Lukavský), Bobšův pracovitý otec a aktivní prvek dělnického uvědomění si skutečnosti vlastní nelichotivé situace existence bytí. Důležitou postavou je učitel Šabacký (velmi dobrý Miroslav Macháček), příklad humanistického vzoru vedení výchovy začínajících školáků. Je smířlivým elementem vášní a neznalostí, podporuje správný směr dětského rozvoje. Výraznější postavou je Bobšův dědeček (příjemný Stanislav Neumann), laskavý ostrůvek bezpečí dětství. Z dalších rolí: pragmatičtější Bobšova babička (Mária Sýkorová), nezaměstnaný opilec a Maruščin otec Vejmola (Jiří Holý), Honzíkův spravedlivě vychovávající otec a krejčí Jakubec (Ferdinand Krůta), charismatický kouzelník Karafa (Eduard Kohout), prosperující továrník Rajmond Daxner (Miloš Nedbal), netrpělivý ředitel školy (Bohuš Záhorský), povýšená Miládčina matka a sekýrující paní oficiálová (zajímavá Slávka Budínová), nervózní služka u paní oficiálové Žofka (Zuzana Stivínová), či nekompromisní paní domácí (Stanislava Strobachová). Malý Bobeš ve městě je zajímavé filmové drama, přizpůsobené s citlivou dovedností dětskému pohledu a jejich náročného seznamování se s existenční realitou života. Výchovný rytmus se nevtírá, ani nevydírá, zbytečně nemoralizuje. Poetika obrazu je příjemnou přidanou hodnotou. () (méně) (více)
Myslim, ze tento rodinny ci detsky film oceni uz jen fanousci starych filmu. Neverim, ze by dnesni dospivajici mladez Bobse vubec dokoukala, natoz ho umela ocenit. Ale pohled na tezky zivot ocima maleho kluka je zajimavy a najde se zde hned nekolik momentu, ktere stoji za to videt. ()
Mně se Bobeš ve městě moc líbíl, mnohem víc než první díl. Bylo to dobrodružné, mělo to spád a Jiří Lukeš alias Mirek Dušín a Tomáš Hádl alias Jarka Metelka se už tady profilují jako nerozlučný pár a jde jim to moc dobře. Sledujeme krásné svědectví doby, život dělníků v kolonii, existenční problémy a počátky dělnického hnutí v rakouské monarchii. Samozřejmě se nejedná o sociální poměry ve 30. letech, jak píše obsah, na stěně ve škole visí císař pán a dav dělníků rozhání rakouská (tedy tehdy naše) policie. O vnikání necitelných ideologických rysů bych taky raději mlčel, protože starost o živobytí, propouštění,následná stěhování do levnějších bytů, to byl denní chléb nájemných dělníků. Do života dělníků vstoupily dělnické organizace pomalu a postupně, ale natrvalo. Tehdejší životní a pracovní podmínky si dnešní člověk dovede představit jen velmi vzdáleně a tento film je výtečnou možností si tu představu udělat. Ovšem ta dětská dějová linka je ta hlavní, a ta se velmi povedla, je milá, přívětivá, s důrazem na kamarádství a výchovný moment. Pěkný film, který mne moc potěšil. 85% ()
Skončila volnost z přírody do města a školy... Moc radosti v tom není... Upřímně von Bobeš žádná veselá kopa není... 😉 ()
Tíživá finanční situace, která přinutila rodinu malého kluka opustit venkov a odejít do města za prací, přinesla filmu další možnosti. Vystižení dobové atmosféry je téměř dokonalé. I když jsem tehdy nežila, tak nějak si to představuji. Natáčet příběh s malými dětmi je asi obtížnější než s dospělými, takže herecké výkony posuzuji shovívavěji. Bylo by zajímavé srovnat, jak by si s rolí Bobeše poradil filmový fenomén Tomáš Holý. I tak byly výkony malých herců přirozenější než v pozdější Záhadě hlavolamu. Hledání kamarádů, drobná uličnictví, školní začátky a výrazná osobnost učitele, dobové sociální rozdíly a z toho vyplývající konflikty – to vše bylo zobrazeno výstižně. Z let dávno minulých mi utkvěla vzpomínka na kouzelnické představení, asi to bylo tehdy ve školní čítance. ()
Nejvíc z celého filmu mě pobavil zdejší "oficiální text distributora". Jsem nevěděl, že ve třicátých letech visel ve třídách na stěně kříž a náš stařičký mocnář František Josef... Z našeho dnešního možná zkresleného pohledu vyznívá film trochu jako socialistická agitka, ale těžko říct, třeba to takhle tehdá doopravdy bylo. ()
Na tento milý snímek jsem narazil úplně náhodou a velice zdařile upoutal mou pozornost. Malý (budoucí) Mirek Dušín a Jarka Metelka, jakožto i další děcka to zahráli skvěle, byli roztomilí a občas srandovní, a Bobeš nešetřil nikoho pohlavky :-) Pan učitel mi přišel jako kdyby zobal Lexaurin :-) ()
Rekl bych, ze o krapet lepsi nez prvni dil. Socialni tematika opet prevlada. Dobrej ucitel v podani mladeho Machacka. ()
Druhý díl zpracovávající Plevovu autobiografii pro děti má ještě sociálnější dosah než díl první. Bobeš se ve městě setkává s měšťáckým přehlížením chudiny, kterou bída dohnala k proletarizaci, ale i s hodným a spravedlivým učitelem. Mezi dětmi samotnými ještě nespatříme tu zkaženost dospělých, a tak si hrají pospolu, ať jsou to děti chudé nebo bohatší. Usmíváme se drobným uličnickým kouskům, do nichž se Bobeš jen omylem zaplétá, uvědomujeme si, jak krutá léta ke konci Rakousko-Uherska a boj dělnické třídy formovaly myšlení většiny občanů vzhledem k lhostejnosti podnikatelů vůči chudobě a až tvrdým zákrokům policie proti lidem, kteří proti nelidsky se chovajícím majitelům továren protstují. Autor obsahu se mýlí, když píše o letech 30., jde o mládí J. V. Plevy, který se narodil asi roku 1899. ()
Chudá dělnická vrstva to nemá jednoduché ani ve městě. Tam se s ním rodiče malého Bobše přestěhují v naději nalezení práce a lepšího života. Bobeš prožívá nové prostředí, školu a nelehké bytí tatínka, který má neustále smůlu s prací. Nejistá doba je opět vnímána z pohledu malého chlapce, který sdílí zoufalost a beznaděj rodičů, byť si to před ním nepřipouští. Druhý díl Bobšových starostí nijak nevybočuje od předchozího snímku. Neutuchající ponurá atmosféra je znatelná i tu. Příběh jednoduchý, citlivý na dětskou duši a sociálně velmi tragický. ()
Lepší než jednička. Nešikovná adorace hlavní postavy Bobše ze strany dospělých lehce ustoupila. První dětské lásky. Zednářská symbolika: 5:14 – globus; 5:19 – vzápětí ještě jednou ten samý globus, jen z druhé strany. Bobšův táta rozmlátí konve a ještě vynadá svému šéfovi. ()
Na rozdíl od prvního dílu tento již tak dobrý není. Asi tím, že je mi vesnice bližší nežli město, nebo tím politikařením zde. Knihu jsem nečetl, nemohu posoudit, jak se film blíží originální předloze. Přesto to nebylo myslím, zase tak špatné abych hodnotil záporně.201109127930/7943 ()
To samé jako u prvního dílu. Nějak jsem tomu nepřišel na chuť. Kniha nohem lepší. Asi otázka fantazie. Ta moje představa se prostě nekryla s představami tvůrců tohoto filmu. Stane se. ()
Dětské vnímání světa, ve kterém by dnešní zhýčkaný člověk nepřežil, se filmu povedlo na výbornou. Horší je to už se samotným výkonem Jiřího Lukeše. Záhadu hlavolamu prošel se strnulým výrazem týraného dítěte, ani tady to, krom dvou nesmělých úsměvů, nebylo lepší. Není divu, že byl hercem jen několika málo rolí. Medřická, Lukavský a Neumann skvělí jako vždy. ()
Reklama