Bakaláři - Série 6 (1977) (série)
Režie:
Jaroslav DudekScénář:
Jaroslav DietlObsahy(1)
Případ malého Járy... Svobodná maminka paní Jirková (J. Paulová) dává malého syna Járu do mateřské školy a při vyplňování evidenčního listu ředitelka školky (D. Medřická) zjistí, že je maminka na všechno sama a navíc nedostává ani žádné alimenty. Otec dítěte, pan Melichar (L. Munzar), je totiž ženatý a jeho manželka o dítěti neví. Paní Jirková se mu bojí o peníze říct, protože mu nechce dělat těžkosti. A tak se za ním vypraví paní ředitelka sama... (Česká televize)
(více)Recenze (13)
Bakalářská moralita upozorňující na všímavost a obětavost rodičů ke svým dětem. Příběh nevynechává nic ve své podstatě a k poučení rodičů je napsán poměrně dobře. Na televizi pochopitelně velmi umírněně. ()
Silně naivní, ale za ten excelentní dialog Dany Medřické a Luďka Munzara bych dal plný počet. ()
"Prosím vás, nedělejte mi tady kázání !! Na to jsem snad už dost starej, ne ?!" ()
Povídka o tom, kterak ani za socialismu nefungovaly bez pomoci rodičů školky a ženatí pánové se neznali k nemanželským dětem. Nebýt upřímného pohledu paní Medřické a smutného pohledu Jany Paulové, asi by neměla povídka takovou sílu. Nicméně, také jsem si stále říkal, jestli se paní ředitelka nemotá do věcí, do kterých jí nic není. Tato povídka mě také definitivně přesvědčila, že "Bakalářské příběhy" nejsou jen humorné, jak jsem se domníval. ()
Paní Dana. Věcí života heroina. ()
Já bych tu ředitelku hne dna začátku vyhlásil a žádný příběh by se nekonal. :-D ()
Tenhle veskrze obyčejný bakalářský příběh zachraňuje pouze účast skvělé Dany Medřické. ()
Zajem o cloveka. ()
"Nevěřte tomu, některé naše maminky s tím mají veliké potíže." Mateřský příběh, natočený podle zadaného tématu "Člověk, který mi v životě nejvíce pomohl.", vyprávějící o tom, že když se chce, tak všechno jde a o tom, že ženy mají pro jisté věci daleko větší pochopení, než si muži myslí. ()
Zase jeden z těch bakalářských příběhů, který oslavuje vzájemnost a snahu pomoci. Bohužel vyznívá dost naivně a z pohledu dnešních komunikačních standardů mezi učiteli/vychovateli a rodiči působí jako odstrašující příklad. Je s podivem, že za totáče jsme byli schopni akceptovat takové chování pedagogů, které překračuje mnohé hranice. Dnes je opačný extrém - nic nehodnotit, o rodinu, pokud vodí dítě do školky nakrmené, se určitě nezajímat. Ptát se na alimenty se rovná jistotě vyhazovu. Kdy naše společnost najde rozumnou míru? ()
Zvláštní příběh. Hodnocení: 55 % ()
Je zajímavé, nakolik se tehdy lidé starali o druhé a do cizích věcí. Možná až moc. Jeden extrém vystřídal druhý, kdy se naopak nestará nikdo o nikoho. Co by taková mamina dělala, kdyby neměla paní ředitelku? Asi by umřela hlady než by raději otce hnala k odpovědnosti. To si pak říkám, jak vůbec takoví lidé mohou v životě dál žít a fungovat... ()
"Je mi hanba" jsem už dlouho neslyšel. A to i v situaci, které by to slušelo. Možná HAMBA to ještě tak možná, protože každý rád HAM HAM... No nic... I na tehdejší dobu mi to přišlo trochu naivní, ale stalo se asi, tak co? Hlavně se staly výborné herecké výkony. Dáme celku za 3*. ()
Reklama