Obsahy(1)
Dokumentární série Manželské etudy široce zachycuje čtvrtstoletí české společnosti pozorováním osudu několika manželských párů. Jejich kauzalita je daná metodou, kdy sám čas skládá příběh. Jedním z nejsilnějších byl příběh Marcely, které na konci natáčení tragicky zemřela dcera. Cyklus právě vysílala televize a diváci vstoupili do dalšího dění. Zoufalé ženě se snažili pomoct, posílali jí dary a peníze. Režisérka s ní byla i nadále v každodenním kontaktu a pokračování emocionálně vypjaté situace tak dalo vzniknout celovečernímu filmu. (Doc Alliance Films)
(více)Recenze (136)
Bohužel od Manželských etud se zde mnoho nových věcí nedozvíme. Jinak se jedná o další skvělý a silný dokument. ()
Konečně mohu do nějakého komentáře bez jakýchkoliv obav, bez ironie a v plné vážnosti napsat "silný lidský příběh", neboť přesně tím Marcela je. 85% ()
Na projekci filmu v Boskovicích byla i Helena Třeštíková, původně jsem se jí chtěl zeptat, zda se tím, že stopáž původní části oseká, přidá další pasáže a udělá z ní celovečerní dokument, neoslabí účinek na diváka, ale když jsem sledoval reakce svého kámoše Legase, věděl jsem, že tato moje otázka je zbytečná. Spíš se tím vyhodil "zbytečný balast" a zůstalo jen to nejdůležitější. Po snímku byla beseda s paní režisérkou a když jsem poznal, jak hodně jí o ty lidi, o kterých vypráví, jde, jak s nimi cítí a jak je nadšená třeba ze spontánní sbírky, jež započala po odvysílání příběhu Marcely v televizi, nemohu dát hodnocení menší, než to stoprocentní. ()
Marcela má pro mě jedinou malou vadu, za kterou nemůže paní Třeštíková, ani Marcela. Divák, který viděl manželské etudy i jejich návrat po dvaceti letech totiž od dokumentu nedostane příliš nových informací navíc. Závěrečných asi dvacet minut je pro mě osobně málo, k příběhu natolik zajímavému a silnému. Pro mě je nejzajímavějším přídavkem série telefonátů muže, který od "nekonečné lásky" rychle přejde k "ty krávo". Kdybych slyšel paní Třeštíkovou osobně o svých zkušenostech z natáčení mluvit, určitě bych byl nadšen jako Tosim, ale bohužel se mi to nepoštěstilo. Příběh má co říct, ale už není tak mrazivý, jako napoprvé v etudách. ()
Aj napriek tazkemu osudu pani Marcely sa mi pribeh Reneho z mojho pohladu zdal zaujimavejsim a lepsie spracovanym. ()
Věřit v převtělování a karmu, tak bych se s předchozí inkarnací Marcely rozhodně setkat nechtěl. Takhle si můžu akorát tak povzdechnout nad jejím těžkým údělem. Marcele (nyní myšleno dokumentu) to opuštěně sedne více než v rámci Manželských etud. Není horší či lepší než zbylé osudy, ale v průběhu let se, i díky změně přístupu Třeštíkové, tenhle časosběrný počin dostal přeci jen jinam než těch zbylých pět. Přesto mi René nebo příběh Ivany a Václava přijdou ve výsledku jako lepší časosběrné dokumenty. Když nic jiného, tak jsem u nich takřka neustále neměl pocit, že bych danou situaci mnohem raději viděl z pohledu druhého zainteresovaného (rodičů, Jiřího, samotné Třeštíkové, Ivany, Marceliny sestry apod.). ()
„Bolo horšie.“ Dokument pravý ako smrť. Bohužiaľ doslova. Zasiahne, keď to najmenej čakáte. Silný ako slzy ženy, ktorá prvých 50 rokov života neplakala. Marcela bola najskôr len jednou zo sledovaných v Třeštíkovej časozbernej televíznej sérii Manželské etudy, ale jej príbeh bol natoľko silný, že v roku 2006 dostala celovečerák, ktorý išiel do kín. Na prvé pozretie úchvatné a desivé. No na druhé? Každý by si mal najskôr pozametať pred vlastným prahom, ale aj tak sa ma uchvacuje, ako Marcela stále hovorí o zlej sociálnej situácii, ale v každej scéne má cigaretu. Ak by si tento drahý (a zdraviu škodlivý, ale to jej je evidentne jedno) špás odtrhla od úst, hneď by mala pre decká pekné peniaze navyše na stravu alebo oblečenie. Otázny je tiež postoj jej dcéry, ktorá si nikdy nenašla poriadne zamestnanie, ale keď si nájde priateľa, tak prvé, nad čím premýšľa, je to, kedy s ním otehotnie (chápem, príspevok z materskej je lepší, než chodiť do roboty). Marcela 25 (25!!!) rokov si hľadajúca prácu? Wtf? Za viac ako dve desaťročia si ju jednoznačne nenájde iba človek, ktorý si ju (z rôznych dôvodov) nájsť nechce, to je snáď každému jasné.Viem, áno, je trocha svinské takto písať o žene, ktorá TOTO zažila, ale nedalo mi to, prepáčte. ()
Marcela neudělala nic, co by ospravedlnilo utrpení, kterým si musela už od svatby projít. Nikdo neprojde životem bez nějakého karambolu, ale tady se toho nahromadilo tolik, že je opravdu velmi těžké to sledovat. Zajímalo by mě, kolik lidí musela Třeštíková natáčet, aby našla tak tragický lidský příběh. ()
Inzeráty jsou na nic, o tom jsem, byla a budu přesvědčena. ___ Ráda bych, aby se na tento film dívali všichni muži, kteří tvrdí, že chtějí ženu přirozenou od přírody, a aby se potom podívali do zrcadla a hleděli si takovým tím hlubokým, přemýšlivým pohledem do svých vlastních krásných dokonalých očí. Kouzlo časosběrného je naprosté, dokonalé, nepřenosné, nepoužitelné nikde jinde. Pořád nevím, jak se na takové filmy dívat, já, fanynka všeho komponovaného, dělaného na efekt, obdivovatelka Charmse a Triera a Hanekeho a Pasoliniho a vůbec všech bizardních absurdních magických nereálných kompozic, které jsou (?) stejné jako život v této nejsyrovější podobě. Lze se podívat skutečnému člověku jako je Marcela do očí a říct mu, že v rámci umění lze vnímat lidi, kteří pojídají jiné lidi a vraždí, protože je to baví, a znásilňují, protože nemají odpoledne co dělat, jako všechny další jiné lidi, dívat se na ně bez zhnusení nebo dokonce cítit obdiv a respekt, že to tak někdo vymyslel a sepsal? Mohu psát po srmti svojí vlastní matky o smrti beze studu nad tím, co jsem to vlastně za člověka? Ale já o tom psala již za jejího života a takové věci mi připadaly jako nevyhnutelné. U Marcely nepřemýšlím nad Marcelou, aspoň já ne, není samojediná a není nijak neobvyklá, naopak ukazuje malost a zveřejňuje to, že takoví jsou všichni, všem se něco podobného děje, každý je takový, nikdo nevyčuhuje. Síla tohoto filmu (vyhýbám se označení dokument) je v tom, že vzbuzuje pochybnosti, vyrojují se otázky, nastolují dilemata, jak se podobnému životu vyhnout. Lze to vůbec udělat, lze si podržet jednu myšlenku po delší dobu nebo snad do konce života, je možné nezabřednout do vlastní neschopnosti a slabosti a nezabřednout do neschopnosti a slabosti ostatních a celého davu, který reprezentují? Chci říct, je člověk člověkem za každých okolností? Nevím, ale budu o tom přemýšlet. ()
Uf, tak toto bola jedno z najsilnejších káv, akú som kedy prostredníctvom filmu musel stráviť. Ťažko sa hľadajú slová, naozaj hlboký zásah do srdca. Tragické, dojemne. Život. 85%. ()
Česká filmárka, pedagogička a režisérka Helena Třeštíková je prebornicou, majsterkou a mimoriadne skúsenou persónou v oblasti točenia časozberných dokumentov. Robí to s citom, vyberá si vskutku zaujímavé osobnosti, trpezlivo kamerou konzervuje ľudské osudy. V snímku "Marcela" môžme sledovať neľahký, smutný život jednej obyčajnej, prostej ženy z Prahy, s ktorou sa osud nemaznal. "Marcela" to mala veru ťažké. Pani Třeštíková o nej natočila srdcervúci dokumentárny film. **** ()
Proplouvání mírně depkoidním covidovým rokem skrze dokumenty Heleny Třeštíkové... [HBO GO] ()
Jizvou se neprobudíš, Marcelo! Ale někde mezi zanevřením nad světem a pláčem, je naděje. A ta se jednou rozzáří a všechny oslepí, uvidíš! ()
Jedna obyčejná žena a její "obyčejný" život - nic vyumělkovaného, jen pos*aně krutá realita. A takových nešťastných lidí je všude kolem nás spousta; nejspíš každý z nás si projde obdobím, kdy bude myslet, že už nemůže dál, že více ran osudu neunese... nezbývá než to překonat, zvednout se a jít dál. Čas rány skutečně zacelí, ikdyž nám třeba zůstane jizva na duši a za ní bolestivé prázdno po někom, koho jsme milovali. A tohle dokument dokázal předat: nic není samozřejmé, je třeba dávat svým blízkým najevo lásku, protože nikdy nevíte, co se může stát... a nutnost bojovat i v nejtežších chvílích. 85% ()
Dvě oči zůstaly suché. ()
Dojímavý příběh ()
Nejlepší film na LFŠ 07 ()
příběh, který rozesměje i dojme, navíc precizně natočený, není nad čím dlouho přemýšlet... 90% ()
Jde vůbec hodnotit časosběrný dokument? Ty hvězdičky jsou za to, jak se paní Marcela pere s osudem. ()
Co se formy týče: výborná kamera, můj obdiv k trpělivosti s časosběrným filmem, pěkně nastříhané. K obsahu: Takových příběhů najdete kolem sebe spoustu, což je pochopitelně hodně smutné. Marcela má scénář, který napsal sám občasný kruťas "Život". Je to velice silný příběh a emocionálně vypjatý jako žádné filmové drama, které jsem kdy viděl. ()
Reklama