Režie:
Edward BergerKamera:
James FriendHudba:
Volker BertelmannHrají:
Felix Kammerer, Albrecht Schuch, Moritz Klaus, Aaron Hilmer, Adrian Grünewald, Edin Hasanović, Daniel Brühl, Devid Striesow, Sebastian Hülk, Andreas Döhler (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Sotva sedmnáctiletý Paul jde za první světové války bojovat na západní frontu. Naverbovat se nechal s nadšením, to se ale v brutální realitě zákopů rychle vytrácí. (Netflix)
Videa (4)
Recenze (651)
Už dlouho mě nějaký film svou vizuální i motivickou kýčovitostí, lacinou efektností zobrazovaného utrpení, hysterickou tezovitostí postav jako věšáku na instantní moudra a mizernou dramatickou výstavbou neiritoval jako NA ZÁPADNÍ FRONTĚ KLID (2022). Slasher bez hravosti a napětí, melodrama bez emocí, alegorie bez nápadu. ______ De facto jde o dvouapůlhodinovou verzi slasheru, v níž sériově umírají psychologicky se nevyvíjející typové postavy s jedním akcentovaným rysem. Scény malých dějin se střídají se scénami dějin velkých... se zlým Němcem, hodným Němcem a poživačnými Francouzi, kteří tu svou bezcitností zapříčiní druhou světovou válku. ______ Co se zprvu v případě "druhého života uniforem" jeví jako slušný nápad, se přitom brzy stane ubíjejícím koncepčním vzorcem cyklického filmu: každý jeden motiv se několikrát osudově zopakuje, aby akcentoval nesmyslnost války - a došlo to i blbcům (plakát, šátek, statek, cvrček, psí známky etc.). ______ Fatálností, načasováním a rozložením úmrtí, patosem proslovů před následnou smrtí (jakmile se začne postava chovat úplně bizarně, pokud možno v rozporu s dosavadním temperamentem, brzy umře) a hlavně pak finální scénou jde de facto o melodrama, ovšem bez emocí... takže nepřináší žádné potěšení. ______ Tato mechaničnost, tupost a melodramatičnost se pak promítá i do celkového vizuálního uchopení, nekonečných panorám na krásu krajiny a každodennosti zjizvenou vzápětí nesmyslnou válkou, do dlouhých steadicamových jízd utrpením při útoku na zákopy, do zpomalovaček a do vyšisované barevné koncepce. ______ Roztomilé lištičky v úvodních záběrech zpětně chápu jako varování, jaké banalitě proboha hodlám věnovat následující hodiny života. Podívejte se raději na JDI A DÍVEJ SE - případně na verzi NA ZÁPADNÍ FRONTĚ KLID z roku 1930, která ani po osmaosmdesáti letech nezestárla, zatímco ta netflixovská je stará už teď. ______ Ano, já vím, měl jsem to vědět, vždyť je to Netflix. Ano, já vím, opakovaně se nechávám napálit. ()
Inu, řekla bych, že největší chybu tvůrci udělali v tom, že se zaštítili fantastickou literární předlohou, protože v porovnání s ní jejich výtvor okamžitě bledne a všechny změny působí neobratně a začátečnicky. Ani ten název takhle nedává smysl, protože it was not fuckin' quiet! Měla jsem trochu problém s obsazením, jelikož mi trvalo určitě aspoň hodinu, než jsem se naučila Paula rozpoznávat ve skupinových scénách, a Tjaden a Katcza mi připadali identičtí. Hned úvodní scéna Kantorkova proslovu naznačila, jakým způsobem se tvůrci k tématu postavili - všechno v prvním plánu a pointa se tlačí buldozerem. Hudba mi přišla rušivá - možná by byla zajímavá, kdyby i celý film vypadal jinak, ale takhle se to melodrama s tou "avantgardou" k sobě nehodilo. Takže moje doporučení by bylo zahodit předlohu a s tím spojenou potřebu podobat se jí aspoň natolik, aby ji šlo ve filmu poznat, a místo toho propracovat a dodat nuanci vyjednávací lince a veliteli magorovi v zámečku, nechat herce víc se zabydlet ve svých postavách prostých vojáků, a potom se prezentovat jako samostatný film o Velké válce. Protože zahodit ty nadbytečné cancy a držet se ducha předlohy asi možnost nebyla. Jo a ještě moje tradiční výtka - film by měl úplně jiné vyznění, kdyby hlavní postavu hrál doopravdy náctiletý chlapec a nikoliv herec o dekádu starší. ()
Kdyby se to nejmenovalo, tak jak se to jmenuje, nebudilo by to u některých jedinců takový rozruch. Já naštěstí knižní předlohu nečetl. Neviděl jsem ani původní filmový počin z roku 1930, takže z tohoto hlediska nemám s čím srovnávat (možná díky bohu). Po technické stránce skvěle odvedená a dechberoucí filmařina, ale bohužel po dějové stránce je to trošku hluché, zvláště při delších nebojových scénách, kde nám autoři chtějí dát prostor soucítit s postavami a naladit se na jejich emocionální úroveň. Tam to dost vázlo. Kdyby se v průběhu celého tohohle filmu jen válčilo v zákopech, užil bych si to dost možná více, protože bojové scény braly dech! ()
Repetitivní střídání válečného horka a chladu vyčkávání, návratné motivy pro nedůvtipné hňupy, knižní předloha vybrakovaná o všechny působivé scény, které film nahrazuje jednoduchým (a občas nerealistickým) válečným pornem a vycpávkovou politickou linií, která je naprosto dutá. Film se nedokáže naléhavému humanismu Remarqua přiblížit jinak než doslovným ilustrováním konfliktu malých a velkých dějin, který příliš nedává smysl (hrůza Velké války opravdu nespočívala v tom, že Foch chtěl příměří až za 6 dnů a Němci si to potřebovali celé promyslet). Jako adaptace je to katastrofální, bez psychologie, vyprofilovaných figur, jako film rozvleklé, průhledné a na první signální. Verze z roku 1930 i 1979 tomu dávají parník, ale selhává to i jako samostatné dílo. Problémem Netflixu fakt není obsazování barevných herců, ale to, že jejich projekty nemají dramaturgii a hlavu ani patu. ()
Galerie (35)
Zajímavosti (9)
- Vo filme sa objavia tanky, napadne podobajúce sa na francúzsky Saint-Chamond. Podvozková sekcia (pásy a kolesá) replík použitých vo filme sa nezhoduje s pôvodným Saint-Chamond. Repliky použité vo filme boli postavené zrejme na moderných podvozkoch. Tri odpružené sekcie kolies boli nahradené tromi plátmi pancierovania kolies modernejšieho podvozku. Aby sa znížili náklady na pôvodný tank Saint-Chamond, bol použitý traktorový podvozok Holt, ktorý bol na daný trup príliš krátky. Postavených bolo 400 kusov. (shuster)
- Ak by film režíroval Roger Donaldson, úlohu Stanislausa Katczinského by dostal Travis Fimmel. (Arsenal83)
- Natáčanie prebiehalo v Česku, Belgicku a Nemecku od marca do mája 2021. V Česku sa točilo 53 dní a lokácie zahŕňali Buškovice, Brody, Milovice nad Labem, Skupice u Postoloprt, Žatec, Postoloprty, Ralsko, Točník, Vinařice, Benátky nad Jizerou, Libušín, Chotěšov, Černochov, Líšany u Rakovníka, zámok Sychrov, zámok Hořín, zámok Liběchov, Chotýšany, Luštěnice, Králův Dvůr, Roudnice nad Labem a Prahu. Trvalo od 9. marca do 24. mája 2021. (Real Tom Hardy)
Protiválečný román Na západní frontě klid z roku 1929 vysloužil jeho autorovi Erichovi Mariovi Remarqueovi nominaci na Nobelovou cenu za mír, ihned rok poté došlo na filmovou adaptaci v režii Lewise Milesteona, která získala Oscara za nejlepší film. I druhá adaptace z roku 1979 byla americkou produkcí, teprve třetí filmová adaptace se ovšem vrací ke kořenům a jedná se o německou produkci, kdy se nové adaptace Na západní frontě klid chopil Edward Berger, kdy je především i díky aktuální situaci ideální, že se příběh s protiválečným poselstvím dočkává nové adaptace. Už samotné propagační materiály navíc přislíbili, že samotná nová filmová adaptace bude velmi drsnou a nepříjemnou sondou do první řady 1. světové války, kdy se patriotické ideály tváří v tvář s krutou realitou velmi rychle rozplynou. Jeden z nejsilnějších románů v historii literatury se dočkal další bravurní adaptace, která navíc pod Bergerovým uchopením přidává nadstavbu a sám Berger servíruje epický náhled do zákulisí německé armády za 1. světové války, kdy primární snaha většiny vrchních generálů netkví v rychlém dosažení míru, ale ve snaze hrdě protivníky ponížit za libovolnou cenu nevinných životů. Bergerova adaptace je v tomto ohledu velmi nepříjemná a v jeho podání se poukazuje, že primárním problémem válečného konfliktu nejsou vojáci na poli, ale loutkáři tahající za nitky. Daniel Brühl je tu poté v Matthiase Erzbegera usilujícího o vyjednání míru vynikající a předvádí další ze svých silných výkonů. Nová adaptace Na západní frontě klid sice nesází pouze na pohled jednotlivce, přesto zůstávají duch a poselství románu bez problémů zachované. Paul Bäumer v podání Felixe Kammerera je pořád primární postavou příběhu a neznámý Kammerer působí jako castingová trefa do černého. Právě i díky němu tolik funguje postupný rozpad duše Paula během válečného konfliktu, kdy přichází o přátelé, sám může libovolný přijít o život a je svědkem jatek, které nejde popsat slovy, kdy Kammerer sám dokáže prodat strach a prodat charakter naivního chlapce, který se do válečných řad dostal omylem skrze svou naivitu. Remarqueův román měl sílu v tom, že na samotných stránkách dokázal pouhým popisem vyvolat mrazivost a popsat nepříjemné události. V audiovizuální formě poté Na západní frontě klid pochopitelně zobrazuje nepříjemné momenty, které dokážou být nepříjemné i díky kameře Jamese Frienda, která se nebojí být přímým svědkem nejbrutálnějších momentů. V mnoha momentech se dá vlastně říci, že zhruba takhle si šlo jisté momenty z knih představit ve filmové podobě. Mnoha masivních válečných sekvencí, které v jistých momentech vyvolají pocit, že zhruba takhle by Na západní frontě klid realizoval třeba Steven Spielberg nebo Christopher Nolan. Je to epická podívaná, kterou by bylo hřích nevidět na velkém plátně plátně a je proto škoda, že to díky uvedení na Netflixu není možné (lidé s domácím kinem mají alespoň krapet výhodu). Soundtrack Volkera Bertelmanna AKA Hauschky poté jako doprovod k těmto mrazivým výjevům sedí naprosto skvěle a celé nepříjemné atmosféře po celou dobu jen přispívá. Jen je vlastně škoda, že se člověk přeci jen nezbaví dojmu, že Berger mohl zajít ještě o krapet dál, nejen skrze ještě drsnější vyobrazení, ale občas i skrze výraznější autorské vedení. Samotné válečné výjevy jsou solidní, žádný z nich ovšem po nemá například na Vylodění v Normandii v Zachraňte vojína Ryana či běh přes bitevní pole v 1917 v režii Sama Mendese. Právě Mendesova válečná paráda sázela nejen na hraní si na odehrávání se v jednom táhlém záběru, ale v závěru dokázala i více řezat do masa a to i přes fakt, že se na rozdíl od Bergerova Na západní frontě klid v rámci vyobrazení brutality držela zkrátka. Na západní frontě klid může sázet na nepříjemnost a syrovost, přeci jen mu ovšem chybí menší finální tah na branku. Bergerova Na západní frontě klid stojí především na Paulovi, Erzbergerovi a komplexní postavě Stanislause Katczinskyho v bravurním podání Alberta Schucha, kdy je Katczinsky nejlepší postavou původního románu a Bergerův film mu nedělá medvědí službu. I skrze to u Na západní frontě klid vládne pocit, že opět na Netflix dorazil film, kdy jeho existence není úplně zbytečná a peníze tentokrát šli správným směrem a nepůsobí utopeně. Ve finále jen zůstane závist vůči německým sousedům, kteří si tuhle podívanou mohli vychutnat na velkém plátně. Málokterý film na streamu totiž dokáže vyvolat pocit, že by měl spíše nejdřív zazářit na filmovém plátně. K nové adaptaci Na západní frontě klid jde mít výhrady, v součtu to jsou ovšem jen drobné vady na kráse, které poutavost této podívané neshazují. Němci se pravděpodobně s Na západní frontě klid dostanou do užšího výběru na Oscarech v kategorii Nejlepší mezinárodní film., dost pravděpodobně i do výsledné TOP 5. Dojde tedy snad 92 let po úspěchu první adaptace na další úspěch? Těžko říct, případná výhra by ovšem minimálně neměla nikoho dvakrát urazit. Měl by Erich Maria Remarque z nové adaptace radost? Na to by spíše mělo odpovědět nějaké velmi schopné médium, dá se ovšem odtušit, že by byl minimálně rád, že navzdory faktu, že nejde o adaptaci 50:50 se Bergerovi a spol. nepodařilo zničit poselství původního díla a scenáristé Lesley Paterson a Ian Stokell zvládli do filmové adaptace přenést to nejdůležitější. Díky nemilým událostem, které aktuálně probíhají, paradoxně nemohlo mít Na západní frontě klid lepší načasování. Šotkovi leštícímu si atomovky nejspíš do duše nepromluví, silné poselství ovšem bez problému předá dál.... () (méně) (více)