Režie:
Věra StoroževaScénář:
Arkadij KrasilščikovKamera:
Oleg LukičjovHudba:
Ilja ŠipilovHrají:
Ksenia Kutěpova, Dmitrij Ďužev, Anna Michalkova, Michail Jefremov, Timofej Tribuncev, Janina Kogut, Olga Popova, Vadim Afanasjev, Alexandr Oblasov (více)Obsahy(1)
Natálie se narodila a vyrostla v dětském domově, odkud ji v šestnácti odvedl před oltář neurvalý despota. Devatenáct let samoty v polorozpadlém domku u trati, po které se míhají vlaky s "živými" lidmi, končí se smrtí nemilovaného muže. Před Natálií se poprvé otevírá svět možností a výzev, do kterého se bez zábran ponoří. Setkání se Sergejem slibuje přinést nepoznanou lásku, nejvlastnějším přáním ale ukáže být něco jiného.
Hlavní roli v dojemném příběhu o emancipaci zakřiknuté ženské duše ztvárnila jedna z nejtalentovanějších ruských hereček Xenia Kutěpovová.
(oficiální text distributora)
Recenze (23)
76%. Zajímavý pohled na vyklobání osobnosti ve středním věku. Natalia držena doma na samotě tyranem, po jeho náhlé smrti oběvuje život a začíná si užívat. Její cíl je pouze jeden a sobecky ke splnění svého cílu nakonec nikoho nepotřebuje. Minimalistický film, kde se málo mluví. Někteří odborníci by napsali, že je film televizní :) Ale to ani nahodou, je to film jak má být. Zajímavý počin z Ruska. ()
Cesta ruské ženy za emancipací, nabízející namísto řešení krátkodobý únik. Prosvětlené lyrické pasáže, kontrastující nejvíc s táhlým, zšedlým úvodem (jediná skutečná působivá část filmu), plynou po boku realistických scén, namísto toho, aby se přes ně přelévaly. Tato rozpolcenost nevede k žádným závěrům, hrdinčino jednání nenaznačuje vývoj – až do konce není zřejmé, zda dětské fantazie značí její prostomyslnost, nebo psychologickou regresi. Na povrchu hezké, nikoli oslňující obrázky, za nimi ovšem tápání. Hrdinčino, zejména ale režisérčino. 50% ()
Žádná jiná současná kinematografie mě neláká víc než Ruská leč dostupnost ruských filmů je u nás opravdu velmi mizivá a proto počet současných ruských filmů, které jsem viděl je zastaven na číslovce pět. Číslem pět, který žije v mý mysli se stalo Putování s domácími zvířaty a stejně jako ostatní čtyři ruský filmy i tento mě nadchnul. Má v sobě poetičnost, vnitřní krásu a nádherný styl vyprávění. Kseniya Kutepova v tomhle filmu naprosto září. Jak chlap se přiznávám že ženskýmu myšlení absolutně nerozumím a ani se o to nesnažím, ale tady stačil pohled hlavní hrdinky a všechno mě dávalo svůj smysl. Nádherná ukázka toho, že filmový úmění dokáže mluvit stejným jazykem na všechny lidi, kteří chtějí poslouchat. ()
Nádherný poetický film, plný syrovosti života na ruském venkově a jinakosti osudů ruského člověka, zároveň ale zjemněný lyrickými pasážemi s nádhernou kamerou a procítěnou minimalistickou hudbou. Komorní příběh pohnutého osudu, křehké až éterické, leč neobyčejně silné ženy. Tenhle snímek je podprahově plný empatie, je doslova prostoupený ženou, režisérkou, ústřední herečkou, a ač plynutí příběhu ho stále táhne dolů, má překvapivě stále nakročeno k optimismu. Filmové vyprávění o energii uvnitř ženského nitra... Silný je motiv cesty (podpořený cyklicky projíždějícími vlaky, náklaďákem, stejně jako člunem významově předznamenávající cestu po řece...), motiv nového začátku, neotřelé jsou až bizarní obrazy (drezína s krávou, poté s kozou a pejskem...) a silné scény reflektující hrdinčino podvědomí (vydávání se za pasažérku vlaku, který náhodou neplánovaně zastavil před drážním domkem...), skutečně nádherná závěrečná scéna s chlapcem ve člunu, intimní nahlížení do osamělé ženské duše, krásná je poezie světa železnice, odkazující k archetypu... Silný film... ()
Natálie vyrostla v dětském domově a její vynucené manželství je vlastně pokračováním jejího neradostného dospívání. Je stejně omezující jako přísný režim ústavu, proto když jednou její manžel nečekaně zemře na infarkt, přijme to jako dar osudu a osvobození. Sní o novém životě, o dětech a nejrůznějších nadějích. Jenže život nepřináší v odlehlé pustině, kde lišky dávají dobrou noc, tolik štěstí, kolik by si představovala. Putování je typicky ruský film, hodně lyrický, pomalý, procítěný, kde důležitou roli hraje zachycení nádherné liduprázdné přírody a chudoby ruského venkova. Minimalistické dialogy a výborný výkon Xenie Kutěpové. Celkový dojem: 80 %. ()
Natálie se smrtí manžela zbavila svazujících pout. Člověk nemusí být svázaný jen nadvládou partnera, ale i zvykem. "Řetěz" na kterém je uvázaná symbolizuje drezína, kterou cestuje po kolejích, které vedou hned vedle jejího domu. ()
O životě na ruském venkově.. ()
Film, který mi - ať už třeba svou atmosférou nebo charakteristikou hlavní postavy - připomněl řadu filmů jiných (mj. Kachyňovu Krávu z r. 1992, Hanekeho Pianistku z r. 2001, nebo i třeba Renčova Hlídače č. 47 z r. 2008). Velmi komorní a málomluvný snímek vyznívá velmi optimisticky, neboť rozehrává oblíbenou filmovou variaci na téma "nikdy není pozdě změnit svůj život". Film táhne krásná kamera i hudba, a především představitelka hlavní role Kseniya Kutepova, která je ze stejného rodu éterických východoslovanských krásek, jako třeba moje oblíbená slovenská zrzka Táňa Pauhofová, nebo třeba naše sestry Geislerovy. Pro rusofilně naladěného diváka, jako jsem já, je "Putování s domácími zvířaty" zajímavým filmovým pohledem na současné Rusko, který si maximální hodnocení určitě zaslouží. ()
Pomalý film, ale přistoupí-li našinec na tempo, zjistí jak je ten film až hypnoticky přitažlivý. I ta krajina, která někdy působí jak z postkatastrofického filmu, nabyde postupem času a děje na přitažlivosti. A vlastně totéž lze říci i o hlavní hrdince. ()
Prodala krávu a koupila kozu - a televizu. Zrzka. Domácí zvířata jako dočasní zástupci dítěte - touhu po něm vyjadřuje explicitně před milencem, patriarchální rodina je jí méně než lhostejná a muži jen prostředkem vedoucímu k cílu. Ovšem i s dítětem (v závěru filmu) se ocitá na bezbřehé vodě... Při tomto filmu mě také napadlo (dosud však nepromyšleno, i když se to zřejmě především týká zobrazování svádění a erotických scén), jak zásadně jiné jsou soudobé filmy natočené ženou a mužem, a jak snadno se dají od sebe odlišit - ale to raději nechme na Slavoje Žižka nebo jiného myslitele (až na to budou mít kdy). ()
Opäť sa potvrdilo, že v jednoduchosti je krása. Odporúčam. ()
ocenenia : MFF Moskva 2007 - 1. cena ()
Příjemné vyprávění o životě jedné obyčejné ženy. Nezaujme, neurazí. A těch zvířátek tam ani moc nebylo, jen kráva, koza a pejsek. :-) 60% ()
Krásný minimalistický snímek, který se sice rozjíždí značně pomalu, o to více si však člověk může vychutnat detaily... ()
Film je fajny… jen jsem čekal něco jiného… možná „Útěk do divočiny“. A první drsné chladné nemluvné záběry… se najednou začnou tavit v poetiku a romantiku… četné záběry na úchvatné nahé tělo hlavního herce… a úchvatné záběry na tvář herečky – radost, smích, oči, slunce a vítr v zrzavých vlasech… a druhý den mi to došlo! Takže pokud chcete vědět, co se stalo s Pipi Dlouhou punčochou, když dospěla – odstěhovala se do Ruska! :-) Nebo je to taková verze pro dospělé. Hlavní hrdinka vše řeší se stejnou vrozenou bravurou (ostatně obléká se a žije taky stejně jako Pipi), takže na nějakou postupnou emancipaci spíš zapomeňte, i její tolik zmiňované cestování a putování jsou spíš takové epizody, jako když se dítě vydá na dobrodružnou výpravu ke stohu… na výlet loďkou k tajemnému pokladu… Opakuji, pokud chcete vidět dospělou Pipi Dlouhou punčochu, film stojí za to. ()
Sympaticky minimalistický film ve všech směrech: scénář, režie, kamera, herectví... Xenia Kutěpovová, představitelka hlavní role, je jméno, které by si měli zapamatovat všichni, jejichž filmový obzor není omezen pouze Hollywoodem. Pro mě představuje herecký objev: její gestika a hlavně mimika je při vší úspornosti naprosto přesná ve vyjadřování vnitřního napětí, které je ještě působivější v kontrastu s tím, že navenek se jakoby nic neděje. Dokonalost sama. ()
Jsem unesena. Unesena tichostí éterické křehké ženy s velikou vnitřní silou. Unesena jejím pozvolna se probouzejícím životem, kdy její duše pročištěná utrpením - živořením pod nadvládou sprostého muže - raduje se jako dítě z každičké maličkosti. Unesena jejím drobným zkrášlováním boudy u trati, ze které teprve nyní vytváří domov s kozou a psem. Unesena čistou krásou duše vsazené v poetickou ruskou krajinu. Unesena lehkým vánkem tichého pozvolného plynutí, kde zbytečná jsou slova… *** Putování s domácími zvířaty ve mne zanechává obraz nevěsty v bílém. V duši cos poeticky křehkého jako báseň, nadějného a pevného jako je lidská touha žít. Obraz pohupující se loďky na hladině zanechává pokoj v duši, spočinuvší v náručí Stvořitele. Připadám si, jako bych tímto putováním prošla očistnou koupelí. Nejsilnější pocit - KRÁSA. ()
Ruské filmy neznám, tento byl moc poetický, ale závěr se tím chlapcem to trošku napravil. ()
Ten film má velký potenciál, jak se vypořádat s pokusem o změnu života jedné uťápnuté zakřiknuté ženy, ale pro mě z toho vyšel jen nezáživný film potácející se odnikud nikam. 40% ()
Krásná a velmi nadaná ruská herečka Kseniya Kutepova září jako hlavní postava Natalie v tomto ruském poetickém filmu. Není to ani drama ani romantický film, je to taková příjemná pohoda, ze které vás občas vytrhne hluk projíždějícího vlaku... ()
Reklama