Režie:
Jules DassinScénář:
Richard BrooksKamera:
William H. DanielsHudba:
Miklós RózsaHrají:
Burt Lancaster, Hume Cronyn, Charles Bickford, Yvonne De Carlo, Ann Blyth, Ella Raines, Anita Colby, Sam Levene, Jeff Corey, John Hoyt, Vince Barnett (více)Obsahy(1)
Sociálně kritické drama Brute Force (Hrubá síla) Julese Dassina z vězeňského prostředí s prvky žánru noir. V přeplněné věznici Westgate, které vládne sadistický velitel kapitán Munsey (Hume Cronyn) se schyluje ke vzpouře, kterou plánuje vězeň Joe Collins (Burt Lancaster). (contrastic)
Recenze (14)
„Nikdo nikdy doopravdy neuteče...“ Z tvorby Julese Dassina jsem sice měl původně v plánu podívat se hlavně na jeho dva filmy z francouzské produkce 50. let, ale bylo mi doporučeno uživatelem Real Tom Hardy, abych začal nejdřív spíše Dassinovými staršími americkými noiry. Když jsem poté slyšel mistra Friedkina v jedném spotu pět chválu na tento film, definitivně jsem věděl, že není úniku a vůbec nelituji, že jsem také „neutekl“. Už jsem kdysi dávněji v některém komentáři napsal, že většina vězeňských filmů, které mi připadají ve své kategorii jako nejlepší, vznikla ještě v černobílé éře. Ta atmosféra vybudovaná černobílou kamerou mi tu připadá opět jedinečná a to nejen, když jí umocňuje padající déšť, vládnoucí tma či stíny z úsporného osvětlení. I když hlavního představitele Burta Lancastera beru jako legendu vězeňského filmu už jen díky Ptáčníkovi z Alcatrazu, tady se možná ještě zajímavějším tahounem pravidelně stával ústřední záporák, mladý cynický krutovládce v podání Hume Cronyna a celkově mě těšilo sledovat skvělé výkony pro mne většinou neznámých herců. Skvostně zrežírovaný proces a dvoustranný náhled do pozadí událostí ve věznici vrcholící pečlivě naplánovanou vzpourou s pokusem o útěk přechází až k nelítostně drsnému vyvrcholení, jaké bych od amerického filmu z roku 1947 úpřimně nečekal. Zdá se mi, že těch výjimek vybočujících ze standardu tvorby klasického Hollywoodu vzniklo tehdy celkem dost, jen mě trochu mrzí, že tu zase jde o žalostně zapadlý film. [85%] ()
Archetypální vězeňský film s povinnými elementy na který se odkazují novodobé klasiky žánru, především tedy Shawshank přímo krade. I když ten je podle povídky Stephena Kinga, takže ten možná viděl v mládí tenhle film a něco si do něj převzal. Posledních 10 minut je na 40. léta slušné násilné inferno. Zatímco dnes by se nad vykreslením zlého dozorce nikdo nepozastavil (k žánru to patří), kritiky tento prvek reflektovaly jako poukázání na vězeňskou sociální problematiku i díky větší realističnosti než bylo ve 40. letech obvyklé. Škoda občas zdržujících flashbacků. ()
Dassinův prison film je temný, vyzařuje beznadějí a budí sympatie k většině postav - vězňů, kteří tu nepůsobí jako žádní gauneři, nýbrž prostě chudáci, kterým jen osud nepřál. Z toho mála, co jsem si ještě přečetl, mě zaujala paralela s návratem vojáků z druhé světové do "okovů" systému a šedé kancelářské reality. (x) Drsná závěrečná revolta je legendární a ještě podtrhuje všeho všudy kvalitní noirový počin režiséra, kterého o pár let později pohřbil Výbor pro neamerickou činnost. (potěšila mě rolička calypso hvězdy Sira Lancelota (x)) ()
Klasicky chlapácký Dassinův vězeňský noir, který od dokonalosti dělí jen zdržující flashbacky. A konce, jako má Brute Force, už existují opravdu jen ve starých filmech... ()
Na to, jak nemám ráda Dassina je to pecka. Skvěle odvyprávěné se záviděníhodným tempem (i přes ty oldschoolově přeslazené flashbacky - které se mi mimochodem líbí velmi), nadčasové (dozorce, scénář) a brutální (i na noir). Závěrečných deset minut parádních. Shawshank vděčí za hodně... ()
Záver je na svoju dobu riadne akčný a drsný, ale inak ma ten príbeh veľmi nebral, i keď pravdou je, že to má veľa zaujímavých scén (napr. vražda spoluväzňa). Tie flashbacky sa mi páčili asi najviac, to boli čisté noirovky vtesnané do troch minút (najmä pasáž v kasíne je skvostná, škoda toho mdlého voice-overu). ()
Pro fans vězeňských filmů (a Burta Lancastera) povinnost. Finále je sice dost béčkové a naivní, ale na svoji dobu hodně vyostřené a nečekaně spektakulární. Bez zmiňovaného závěru mi to nejvíce připomínalo pozdější Lumetův Pahorek se Seanem Connerym (chlapácký hl. hrdina vs. zákeřný dozorce). 70 % ()
Kvalitná filmárčina s poctivo vystavaným príbehom a majstrovskou hudbou. ()
Trvalo mi strašně dlouho než jsem se do tohoto filmu dostal, ale ten závěr mi to všechno vykompenzoval. Pravděpodobně nejlepší konec, jaký jsem u filmu noir viděl. Ke kladům tohoto filmu je ještě potřeba přičíst postavy - psychopatický kapitán Munsey, sympatický doktor a hlavní antihrdina Joe Collins, kterého hrál Burt Lancaster, jehož normálně příliš nemusím, ale v této roli se mi líbil. ()
Dassinova "Hrubá síla" tu má kupodivu jen skromě komentářů a přitom je to film, který by se neměl nechat jen tak proklouznout mezi prsty. EdaS napsal, že takové filmy se už netočí. Má pravdu, ta tuto dobu je to moc přímočaré, vulgární, prostě hrubé. Teď je doba šóšenků a podobných kravin. Stačí jen, aby to bylo pudrově napucované, humorně jízlivé a kšandově napínavé. V závěru říká Doktor, že z vězení dosud nikdo neunikl. A nepodařilo se to ani za dalších 65 let (měřeno od vzniku tohoto filmu). ()
Jedna z několika skvělých noirovek režírovaných Julesem Dassinem, člověkem, který se kvůli svým názorům ocitl na Hollywoodském blacklistu (což později potkalo i představitele Dr. Walterse). Film je na svou dobu šokující násilnými scénami a také vykreslením šéfa věznice jako sadistického parchanta (dneska už je to ale normální jev). Narozdíl od ostatních komentářů jsem osobně flashbacky jednotlivých vězňů z cely R17 uvítal, bylo to malé a rychlé představení jejich "osudů" a rovněž to byl prostor pro trochu té ženskosti v podání krásných Ann Blyth, Yvonne de Carlo, Elly Raines a Anity Colby. Burt Lancaster se do role Joa skutečně hodil a Hume Cronyn mi svou rolí hodně připomenul Percyho ze Zelené Míle - s tím rozdílem, že Munsey nebyl taková srágora... ()
Jeden z najlepsich filmov o vzbure vo vazeni, Burta Lancastera teda nemam rad, ale tu na fakt vali, zvysni herci su mne neznami, ale snazia sa, rezia Dassina je doslova genialna. Hoci mi velmi nepasuje spojenie Noir - vazenie, tento film si zasluzi najvyssie hodnotenie, dialogy vycibrene a genialne : 95 % ()
Hádam najnásilnejší a najpesimistický film noir vôbec. Niektoré sekvencie sú príliš melodramatické (viď flashbacky manželiek a priateliek), zo záverečných minút naskakuje husia koža. Ešte i dnes. ()
Reklama