Režie:
Michael WinterbottomScénář:
John CurranKamera:
Marcel ZyskindHrají:
Casey Affleck, Jessica Alba, Elias Koteas, Kate Hudson, Bill Pullman, Tom Bower, Ned Beatty, Simon Baker, Liam Aiken, Brent Briscoe, Noah Crawford (více)Obsahy(2)
Kontroverzní kriminálka Vrah ve mně režiséra Michaela Winterbottoma, natočená na motivy knihy Jima Thompsona z 50. let, vypráví příběh dvojího života šerifova zástupce Lou Forda z malého texaského města. Charismatický, skromný mladík má temnou stránku – nenávist vůči ženám. Tak postupně odhalujeme, že se jedná o nebezpečného psychopatického sériového vraha. Ve filmu černějším než film noir se ukáže, že temné tajemství nemá pouze Lou... Podle režiséra jde o napínavý příběh, jenž vybízí k zamyšlení nad formami lidského násilí. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (198)
Chtel jsem si trosku upravit chut a na tento film jsem se docela tesil, i kdyz Casseyho Afflecka nijak zvlast nemusim. Jedna se o zajimavy snimek s trochu dusnou atmosferou (neonoir) a kupodivu prijemnymi hereckymi vykony vsech hlavnich protegonistu. V tuto chvili je mi lito, ze abych shledl na Festivalu nejaky zajimavy snimek, tak musim do Hollywoodu. ()
Texaské, chladnokrevné, psychologické, šokující, svým způsobem sympatické, zvrácené. Chtěla jsem si přečíst knižní předlohu, bohužel jsem jí nesehnala..ale možná dobře. Byla jsem mile překvapená celým dějem, psychologicky chladnou logikou hlavního hrdiny a oddnanou láskou jeho přítelkyň. I když mi vlastně uniká, proč to celé začal, nemělo to asi žádný hlubší význam. Co se týče herců, Casey Affleck bodoval. Zaujmul hlasem, chladným výrazem a zvláštně sympatickou tváří. Film, u kterého vám bude zle.. ..country píseň u záběru na hořící dům.. ()
Všechno jen ne sympatický mladý Affleck v roli, pro kterou se dokonale hodí. Odznakem chráněný, násilník, zbabělý vrah, křivák. Skvělý je ten retro feeling, hodně působivé byly výpady vůči ženám, ale výsledku nějak nevím, co si o tom mám myslet. Zdálo se mi to podivně zapletené a strádající díky mému neoblíbenci v hlavní roli (i když na něj byla jak šitá). ()
Jelikož jsem obeznámen s filmografií Michaela Winterbottoma pouze v rozmezí let 2003-2010 – tedy počínaje fascinujícím filmem Code 46 – nebudu tím pádem brát ohled na filmy předcházející. Ze zkušeností s oněmi novějšími počiny si dovoluji tvrdit, že tento progresivní filmař nedokáže uspokojit mainstreamové publikum, a to z jednoho prostého důvodu – ani se o to nesnaží. Reflexní a narativně vrstevnatý Tristram Shandy, artová a sexuálně explicitní drobnokresba vztahu v Devíti písních, pseudodokumentární „nudné“ drama Síla srdce nebo již zmíněné melancholické minimalistické sci-fi Code 46 balancující na hraně spirituality. Vrah ve mně se nejvíce podobá právě Code 46, neboť u obou filmů je k určitému „hollywoodskému“ žánru přistupováno značně progresivně. Winterbottomova novinka – mimochodem adaptace brakového románu – spadá do žánru film-noir, který vznikl ve 30. letech 20. století, vedle klasických žánrových prvků se zde však vyskytují i prvky moderní, díky čemuž by se Vrah ve mně dal označit i za neo-noir. Při projekci jsem si několikrát vzpomněl na Kieœlowského Krátký film o zabíjení, neboť u obou filmů je hlavním cílem především profilace pokroucené mysli, dramatické vyústění ve vraždu a díky famóznímu výkonu Caseyho Afflecka je celá ta podívaná, kdy se z kauzality vyplynuvších násilných aktů stává jednoduchá obsese, neskutečně intenzivní. Pokaždé, když se z milého zevnějšku titulního antihrdiny vyloupne jeho temné násilnické já, je to moment šokující, krutý a děsivě mrazivý. Myslím si, že scéna, ve které se městem pochvalovaný šerif snaží ubít k smrti prostitutku v podaní Jessicy Alby, bude strašit v mysli nejen diváky se slabší povahou a rozhodně se nejedná o jediný moment, kdy člověku zatrne. _____ Vizuálně je Vrah ve mně taktéž na pomezí mezi klasickým a moderním. Prvně Winterbottom natočil celý film barevně (bratři Coenovi svou poctu noir Muž, který nebyl udělali černobíle, stejně tak Soderbergh své Berlínské spiknutí) a dává přednost měkčímu melancholickému svícení před zlověstným tvrdým světlem, díky čemuž ony brutální výjevy vyzní více nečekaně a nepatřičně vůči zdánlivě idylickým 50. létům, v nichž se film odehrává. V některých momentech film dokonce hýří barvami natolik, že připomíná propagační plakát amerického stylu života na idylickém předměstí. V kontrastu s touto vizuální novostí v rámci žánru pak Winterbottom servíruje ikonické obrazy, které dávají vzpomenout na Maltézského sokola nebo Hluboký spánek. Celková atmosféra malebného amerického městečka pak v kontrastu s hnusem, který bublá pod jeho povrchem, připomíná charakter samotného hrdiny – pohledného sympaťáka, v jehož nitru rezonuje čiré zlo (či snad zlost? zlá nemoc?). Jako některé z předešlých Winterbottomových filmů se může i Vrah ve mně zdát vzhledem k celkové délce narativně strožejším a je pravda, že některá ta dramata vřou spíše pod povrchem, stejně tak je třeba do psychiky charakteru proniknout s vlastním aktivním přičiněním. Winterbottom byl „vždy“ (opět upozorňuji na neznalost filmů před r. 2003) hlavně požitkářem, který s divákem komunikuje skrze atmosféru, hudbu a melancholické (či naopak kruté) obrazy. Nechce po něm, aby si nechal vyprávět do detailu vypiplaný příběh, nýbrž aby si ten příběh přímo prožil. A toto Winterbottom jakožto jeden z nejprogresivnějších režisérů balancujících na hraně mainstreamových žánrů a artu zvládá na výbornou. P.S.: To, jak jsou divákovi předkládány indicie pro konstrukci možného motivu vrahova běsnění, aby se vše nakonec zvrhlo čirou obsesi, mě velmi potěšilo. () (méně) (více)
Filmy ve stylu retro a noir prostě miluju, tudíž jsem se na tenhle film vysloveně těšila. Nemůžu si pomoct, ale vyrazil mi dech. Tak naturalistické ztvárnění zmlácení ženy diváka chvilkama odradí ten film dokoukat, ale nutkání zjistit, co za tím skutečně je, je silnější. Casey v roli muže klidného, rozvážného a stále o krok napředu před všemi ostatními, mu sedla jako ušitá. Jelikož je to několik posledních let můj filmový oblíbenec, jsem ráda, že jeho výkony jsou stále vynikající. Jediné co pro mě bylo zklamáním ve filmu byly ženské herecké výkony. Příběh to byl pro mě skutečně hodně zajímavý a, i když nebyl zcela propracovaný a nezaměřil se úplně na hloubku vývoje hlavní postavy a jeho myšlení, i tak jsem byla spokojena. ()
Galerie (45)
Zajímavosti (7)
- Do úlohy režiséra byl obsazen Marc Rocco, ale později odstoupil. (Cheeker)
- Emily Blunt, Anne Hathaway a Amanda Seyfried byly navrženy na roli Joyce Lakeland. (Cheeker)
Reklama