Režie:
Roland EmmerichKamera:
Karl Walter LindenlaubHudba:
David ArnoldHrají:
Will Smith, Jeff Goldblum, Bill Pullman, Mary McDonnell, Judd Hirsch, Mae Whitman, Vivica A. Fox, Margaret Colin, Robert Loggia, James Rebhorn, Randy Quaid (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Je druhého července, letní den jako každý jiný... dokud bez předchozího varování nepadnou na Zemi obrovské stíny. Otázka, zda jsme ve vesmíru sami, je zodpovězena - během pár minut se životy všech lidí na celém světě změní jednou provždy. Stejně šokující jako samotný příchod mimozemšťanů je i naprostá nepřipravenost světa na události, které mají následovat. Pouhý den po svém nenadálém příchodu se obrovské vesmírné lodě nad největšími městy planety chystají zaútočit. Kam dosáhne jejich ničivá síla, zbude jen pár trosek bez života. Není pochyb o tom, že bude lidská rasa během několika dnů vyhlazena... pokud jim v tom ti, kterým se dosud podařilo přežít, nedokáží jen se svou podřadnou výzbrojí, důvtipem a odvahou zabránit. (HBO Europe)
(více)Recenze (1 108)
Dve hviezdičky za momenty hodné komédie (neustále prítomný americký patriotizmus a z neho vychádzajúce oduševnelé komentáre) a za hláškujúceho Willa Smitha. Úprimne je mi ľúto tých príslušníkov štábu, ktorí tento paškvil mysleli vážne. ()
Co se čisté zábavy týká, tak to asi už lépe natočit nešlo. Nehledejte v tom žádné umění a budete se bavit naprosto dokonale. A ten americký patos, na to už jsme si stejně všichni zvykli a jsou filmy kde se to objevuje mnohem více. ()
Emmerichov "Deň nezávislosti" je priam ukážkovým príkladom komerčného, mainstreamového, popkornového, hollywoodskeho kinofilmu. Bohatá produkcia, štedrý rozpočet. Kvalitní herci, profesionálny štáb, skvelá kamera, triky a efekty na vysokej úrovni. Napínavý sci-fi scenár, v ktorom sa nájde miesto aj pre humor. Nezabudlo sa samozrejme ani na americký patriotizmus. V tomto prípade dokonaca sám šéf Bieleho domu nasadne do stíhačky a ide bojovať proti invázii agresívnych mimozemšťanov. Zábavný, nablískaný nezmysel, na ktorý sa výborne pozerá. Najlepšie s veľkou fľašou Coca Coly a dobre vypraženým popkornom. *** ()
Když se svět řítí do pekla a člověk nemá co ztratit, není nad to porvat se s mimozemským sajrajtem a poslat ho do pekel dřív, než pošle do pekel on mě a mojí planetu. Asi tak nějak zareagovala postava Willa Smithe v tomto filmu a divák tak měl možnost viděl strhující biják, který byl od začátku až do konce zajímavý, napínavý a dostatečně nepředvídatelný, takže jsem u něj vydržel celou dobu, aniž bych měl vůbec čas se byť jen na chvíli nudit. Rolandu Emmerichovi zkrátka to ničení naší planety docela jde, a ani tady tomu nebylo jinak. Když tak nad tím přemýšlím, tak vlastně asi ani nemám tomuto filmu co vytknout, byla to katastrofická akční sci-fi záležitost na nedělní večer, která mě dokázala zaujmout. Ale i když jsem vlastně docela spokojený, přesto maximální hodnocení neudělím, a to z toho důvodu, že tohle je prostě klasická komerční záležitost, která divákovi nepřinese nic navíc, jenom ho na nějakých 140 minut zabaví, ale nepřinutí ho přemýšlet, prostě je to jen zabíječ času, který dovolí mé hlavě a mému mozku si odpočinout od reality všedního dne, a z toho důvodu nedávám plný počet, ale čtyři hvězdy jsou taky dobré. ()
Tož tedy dobrá. Nedávná návštěva druhého dílu v kině mě přiměla zopáknout si po letech i jedničku a dobrá bude se tedy lehce přehodnocovat. Tenhle film mi dlouho ležel v žaludku a bral jsem ho jako případ té nejdražší hlouposti co byla kdy natočena. Ovšem optikou dnešního pohledu a mé zvyšující se tolerance k hloupým filmům už to tak striktně nevidím. Jasně je to furt vocasárna. On taky Emmerich nikdy nic inteligentního nenatočil, ale nedá se upřít, že ta destrukce a akce jako taková má něco do sebe. Navíc když přihlédnu k tomu do jaký sraček se Roland později propadnul, tak ty jeho starší filmy z toho ještě nevycházejí tak špatně. Jenom tu stejně jako v jeho jiných filmech nefunguje žádná atmosféra, žádné ztotožnění z postavami ani soucit z jejich osudem. Emzáci útočí lidi chcípají po milionech, ale divákovi je to tak nějak jedno. Nicméně musím bejt trochu spravedlivej, protože když to vezmu kolem a kolem tak jednička i dvojka jsou v podstatě úplně to samý. Akorát teda u dvojky nechám to o hvězdu vyšší hodnocení, protože je tam vyšší level sebeparodie, tady se přeci jenom nemůžu občas zbavit pocitu, že to bylo míněno i vážně a hlavně Will Smith a jeho postava je extrémně otravná a proto jsem kvitoval, že se v dvojce neobjevil, takže takhle.40% ()
prvá polovica je vynikajúca.potom je to len veľmi dobre natočená béčková zábava o tom že amerika je najlepšia 9/10 ()
Mám rád takéto blbosti, ale toto ma nijak neohúrilo. ()
A jednoho dne přiletěli Ufoni, chtěli nás vyhladit a dostali řádně na prdel. Kdyby v tom nehrál Will Smith tak je to skoro nekoukatelné, přestože tady ještě nedostal kdovíjaký prostor. ()
Nuke 'em! Humor ve stylu populárních sitcomů, slušné triky, neustálá demolice, Will Smith kopající do omráčeného mimozemšťana, americký prezident ve stíhačce. Že to nejde dohromady? Den nezávislosti svítí v Emmerichově filmografii právě díky šikovně namixovaným blockbuster trademarkům a výborně obsazeným rolím. A co se týká monstrozity, byl mistr demolice opravdu silně při chuti.... zábava, které je poněkud nefér vyčítat debilitu. ()
Sci-fi komedie - tu snůšku americky patetických keců a americky heroických gest přece nikdo nemůže myslet vážně. Slušně obsazené, slušně zábavné, slušně vtipné, slušné triky, po obsahové stránce slušná kravina. Jsou dva způsoby, jak se u toho nadprůměrně pobavit a nehodnotit odpadem: A) mít velký smysl pro humor a sledovat to s patřičným nadhledem, B) přepnout si na mozku páčku do pozice OFF... C) případně obojí zkombinovat, jak se to povedlo mně:-). 75% ()
Asi nejlepší katastrofický film všech dob. Jsem zvědavý, s čím přijde Spielbergova "Válka světů", ale "Den nezávislosti" se jí bude překonávat jen hodně těžko. Film sice nepřináší žádnou inteligentní hlubokou myšlenku (teda až na pár narážek, jako, když mimozemšťani vyčerpávají jednu planetu za druhou), ale přiznejme si to sami, nikdo nikdy taky nenapsal, že by film tohoto žánru něco takového obsahovat měl. A "Den nezávislosti" si ani na nic takového nehraje. Jde o výbornou zábavu doplněnou revolučními efekty, ucházejícím příběhem a takovým podivným kouzlem, které vám prostě říká, že je to fakt dobrý film. U lidí bych tomu řekl charisma. A to je přesně ta věc, která mi třeba v "Dnu poté" nebo v "Rozpoutaném peklu" chybí. ***Věděli jste, že: Po odpálení atomové bomby David začne vyvádět a převrátí v hangáru několik předmětů. Na jednom z nich - plastovém koši - zespodu svítí nápis "art dept" neboli "oddělení rekvizit".// Děti jednoho z hrdinů (pilota alkoholika) sledují při příletu mimozemšťanů v televizi legendární film "Válka světů" z roku 1953."*** ()
Tohle byl prostě nářez, u kterého když vypnete půlku mozku, máte vyhráno! ()
po opětovném "zahlédnutí" v tv se rozmejšlim jestli nedat odpad, ale bojim se by na mě nepřílítnul americkej prezident se stíhačkou ... ()
Nečekaně trapné! Prezident zachraňuje svět? Americký prezident, samozřejmě! Nízké hodnocení jsem dal až s odstupem času, když jsem to viděl v mladším věku (poprvé), tak jsem to bral jako vynikající sci-fi, dnes si uvědomuju, jak ubohé to bylo. Vyšší hodnocení nezajistí ani Will Smith či Jeff Golblum. ()
Jedna z nejlepších věciček s ufony. Skvělá sci-fi podívaná s komediálními prvky a Willem Smithem. Tímto si Smith nastartoval hvězdnou kariéru. Výborné digitální scény. 85% ()
Prťavá Mae Whitman a Will Smith udělující rány ufounům. Kdyby to teď točil Michael Bay, ten by měl z těch všech výbuchů určitě několikanásobný orgasmus. Devadesátkové efekty už dnes neohromí, ale v pár okamžicích se povedly, ty lodě měly moc pěkný modrý světélka. ()
4. červenec je možná významné datum pouze pro občany USA, pecku Rolanda Emmericha z roku 1996 si ovšem pravidelně na výročí schválení Deklarace nezávislosti s chutí dopřávají milovníci filmů i v různých zemích. Ne proto, že by Emmerich natočil historické epické drama, kde Thomas Jefferson a Benjamin Fraklin svádí boj s Velkou Británii, ale proto, že Emmerich natočil zásadní milník 90. let, které o své kouzlo nepřišel ani 26 let od původní premiéry. Jeho kouzlo přitom nefunguje pouze při nasázení růžových brýlí, Den nezávislosti je dodnes vrcholnou blockbusterovou zábavou, za kterou si Roland Emmerich zaslouží vyzdvihovaní do nebes. Původem německý režisér se poměrně rychle po dostudování filmové školy vydal do Ameriky a po Univerzálním vojákovi a Hvězdné bráně dosáhl vrcholu své kariéry, který představil jeden z nejlepších konfliktů mezi lidstvem a návštěvníky z vesmíru. Za 75 milionů dolarů pořídil Emmerich podívanou, která diváka od počátku posadí na zadek a skutečně v době svého uvedení posunula možnosti vizuálních efektů. Jeho síla netkvěla v kdovíjak hlubokých myšlenkách, absenci černobílého konfliktu a ambicích posunout hranice filmového vyprávění. Prim hráli sympaticky vykreslené i zahrané postavy, skvěle budovaná atmosféra a především šňůra WOW momentů, které dokážou ohromit i po 26 letech, kdy se možnosti vizuálních efektů posunuli ještě o řádek výš a akce je mnohokrát ještě velkolepější. Což ovšem automaticky neznamená lepší. Den nezávislosti v podstatě nakopl vlnu velkolepých katastrofických filmů, částečně se mu podařilo opět nakopnout žánr sci-fi a Emmerich už zde mohl ve velkém začít bortit velké světové památky. Emmerich a spoluscenárista Dean Devlin chytře využili myšlenky toho, že mimozemšťané vlastně nemají dvakrát velký důvod se skrývat a i proto od počátku napáchat solidní paseku. Německý tvůrce navíc do filmu dodal poměrně funkční americký patrionismus, o poznání funkčnější než většina rodáků. Proslov prezidenta Whitmorea v podání Billa Pullmana dodnes dokáže vyvolat tu správnou husinu, přitom vyvolat dojem, že se zde skutečně bojuje o ty pravé americké hodnoty. Den nezávislosti se pro generaci Y mohl stát stejně signifikantní jako svého času pro generaci X původní Star Wars z roku 1977, klíčové je ovšem to, že si ho budou moci naplno užít i budoucí generace, protože zoubek času se na filmu podepisuje pořád docela matně. Digitální triky byli pomalu na vzestupu, v případě Dne nezávislosti tak došlo ke kooperaci starých a nových dnů. Symbióze tehdejších počítačů i praktických modelů. Už scéna, kdy se nad městem zjeví obří vesmírný talíř dokáže vyvolat veliká očekávání a to ještě nedošlo na krájení chleba. Emmerich i Devlin poté dokázali vytvořit funkčně vykreslené postavy, kdy se Will Smith po prvních Mizerech definitivně etabloval do první hollywoodské ligy, Jeff Goldblum tu hrál částečně sympatický polo-anti-tip oproti Ianu Malcolmovi z Jurského parku, Bill Pullman ztvárnil prezidenta Whitomera, jako někoho, kdo si dokáže obhájit výhru v prezidentských volbách a Randy Quaid a jeho Russell Casse ve finále přináší ten charakterně nejsilnější moment celého filmu. Den nezávislosti funguje i skrze svou nadsázku, uvědomění si toho, že jde v jádru o naivní námět, který se ovšem dočkává mistrovského převedení do audiovizuální podoby. Jde o film, u kterého se jde radovat z libovolných momentů a detailů, poměrně kreativního střihu, který by ovšem epileptika dvakrát nadchnout nemusel a především v tom, jak zvládne být první polovina víceméně temná, aby dokázala druhá půlka vrátit naději a v nejlepším předvést sílu Ameriky. Háček tak následně setrvává pouze v tom, že se málokomu v následujících letech předvedlo předvést tak parádní konfrontaci s návštěvníky z vesmíru. Což jen dokazuje, že Emmerich přesně věděl, co dělá. Emmerich už ve své kariéře následně sám sebe v podstatě překonat nedokázal, i kdyby ovšem po zbytek života točil filmy jako Moonfall, za Den nezávislosti si zaslouží velebení na ještě pěkně dlouhou dobu. I dlouho poté, co tu Emmerich nebude, oslavy Dne nezávislosti budou s Emmerichem spjaté i po několik dalších dekád. Jen těžko říct, co by na to řekli Otcové zakladatelé.... () (méně) (více)
Typický Emmerich, bez mozku koukatelný, efekty naditý. Silně zpatetizovaný kousek, který v některých momentech má dokonce i léčivě blahodárný účinek. Alespoň já jsem si bezvadně procvičil krční páteř, zatuhlou z věčného hrbení se nad klávesnicí. ()
Hollywoodský vysokorozpočtový biják devadesátých let ve své plné a neposkvrněné kráse. Viděno nejméně třicetkrát, ale intenzita prožitku stále nepolevující a vnitřní schéma narace coby zprostředkovatele globální katastrofy bez okolků příkladné. Desítky postav, z nichž ale každá má svou důležitou funkci v komunikaci s divákem, který se tak dozvídá o mimozemském útoku z pozic prezidenta, geniálního vědce, hláškujícího vojáka i řadového obyvatelstva, takže prezentace syžetu je opravdu neskutečně komplexní a promyšlená. Čpí z toho sice americký patos a naivita, ale Den nezávislosti je zkrátka natolik dobře vystavěný, ozvučený i zahraný, podpořený božskými efekty a ultimátně adrenalinovým drajvem, že se na něj v budoucnu ještě třicetkrát podívám a bude mi přitom čím dál znatelněji vyplouvat na mysl obecný pojem "Legenda". Neuvěřitelný výplach, který nikdy zcela nezestárne a především nikdy nebude v rámci žánru překonán... ()
Kdyby tam nebyly ty idiotské "amerikanismy", tak bych dal více hvězd zvláště za technické zpracování a komplexní výbornou filmařinu.!! ()
Reklama