![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/169/103/169103310_xma0xv.jpg)
Režie:
Joko AnwarScénář:
Joko AnwarKamera:
Rahmat SyaifulHrají:
Fachry Albar, Ario Bayu, Tio Pakusadewo, Rio Dewanto, Marsha Timothy, Atiqah Hasiholan, Verdi Solaiman, Arswendi Nasution, Henidar Amroe, Isabelle Patrice (více)Obsahy(1)
Život úspešného sochára sa začne obracať hore nohami vo chvíli, keď prvýkrát dostane záhadný odkaz od neznámeho, ktorý ho žiada o pomoc. Keď úplnou náhodou objaví tajný nelegálny televízny kanál, ktorý ponúka programy a priame prenosy plné špinavostí a nechutností všetkého možného druhu, zistí, že neznámy, ktorý mu posiela správy, je 7-ročný chlapec, ktorého brutálne týra šialený manželský pár.
Joko Anwar týmto filmom posúva indonézsku kinematografiu o riadny krok ďalej. Pútavý cinefilský pastiš viacerých žánrov (film noir, triler, splatter) je preplnený odkazmi rôzneho druhu. Prvé indície ponúka už plagát filmu, úvodná titulková sekvencia evokuje mix bondovského motívu a dua Alfred Hitchcock-Bernard Herrmann. V štýle samotného filmu zas možno nájsť odkazy na prácu Davida Lyncha. Precízne kamerové jazdy, farebne tónovanie, ako i svietenie záberov, výprava a dekorácie – každý zaber podčiarkuje mysterióznosť a zároveň upriamuje divákovu pozornosť na vzťah medzi realitou a imagináciou.
(Art Film Fest)
Recenze (21)
Rozhodně zajímavý film a pro mně první setkání s indonézskou kinematografií. "Pintu Terlarang" pracuje s mnoha nosnými tématy (od životních "třináctých komnat" přes mateřství a týrání dětí až po lidskou společnost, která úspěch jedince měří pouze jeho silou), které (post)postmoderním masomlýnkem semele do husté (a řádně krvavé) fašírky. Výsledek je místy řádně znepokujující, jindy pro změnu působí zbytečně přeplácaným dojmem a najdou se i okamžiky, které jsou (nechtěně?) směšné. Takže se nemůžu zbavit dojmu, že to všechno šlo natočit jednodušeji, přehledněji a působivěji. Méně by v případě "Pintu Terlarang" bylo více. Nicméně na další tvorbu od Joko Anwara jsem docela zvědavý. ()
Zdá se, že trademarkem indonéského režiséra a scenáristy Joko Anwara budou naprosto šíleně překombinované a přeplácané příběhy. "Pintu terlarang" je snad ještě zmatenější konstrukcí než "Modus Anomali", a to už je co říct. Zatímco "Modus Anomali" dává smysl alespoň ve svém vlastním vesmíru (problémy nastávají až když uvažujeme nad tím, jestli by se něco takového mohlo stát i ve skutečnosti), mnoho prvků v "Pintu terlarang" nedává samo o sobě smysl vůbec. Anwar se spolehl na samospasitelnou pointu, která sice omluví leccos, ale je nefér. Z toho důvodu nejsem z filmu nadšený, avšak i tak musím hodnotit lépe než následné "Modus Anomali". Film si totiž po většinu stopáže drží velmi slušnou atmosféru, napíná a vzbuzuje v divákovi zájem o věci příští. Absence smysluplného rozuzlení každopádně zamrzí. ()
Joko Anwar tymto filmikom posuva indonezsku kinematografiu o riadny krok dalej. Putavy cinefilsky pastis viacerych zanrov (film-noir, thriller az splatter) je preplneny odkazmi -> prve indicie ponuka uz plagat filmu, dalej su tu referencie k samotnej tvorbe rezisera (The Forbidden Door je po Dead Time: Kala druhym dielom velmi volnej trilogie, ktorej spolocny menovatel ma byt naplno zadefinovany az zaverecnym prispevkom); uvodna titulkova sekvencia mi evokovala mix Bondoviek a Hitchcocka; samotny film potom neskor tak v style ako i v narative zas pracu Davida Lyncha. Zatial co pribeh v svojom zaverecnom rozuzleni ponuka mozno az zbytocny twist (vyzera to az ako povinna dan postmoderne) po stranke stylu je Forbidden Door nadhernym sledom sekvencii, ktore nielenze doteraz v Indonezskom filme boli "terra incognita", ale su plne funkcnym sprostredkovatelom deja a tem ku ktorym sa vyjadruje (materstvo a interupcia, traumy detstva, ...) a nalady filmu. Precizne kamerove jazdy, farebne tonovanie ako i svietenie zaberov, vyprava a dekoracie - kazdy zaber podtrhuje mysterioznost a zaroven upriamuje divakovu pozornost na vztah medzi realitou a imaginaciou, s cim ide ruka v ruke neustale podciarkovanie iluzornosti celeho diela (odkaz na Hitchove Vertigo v podobe poulicnych navesti mi vohnal slzy dojatia do tvare). Metazanrova slast pre divaka-cinefila. ()
Peckááá !! Odvážný,inteligentní, intenzivní psychologický Thriller!! Příběh o muži jménem Gambir, který je známý sochař, specializovaný na sochy těhotných žen, ale časem začne dostávat velmi podivné zprávy od mladého chlapce,které sdělují "Help Me" Uvidí je téměř všude, na ulici, v televizi, dokonce i před jeho vlastníma dveřma, náhle se zapojí také do jedné tajné organizace, která živě vysílá podivné videa o dětech, které jsou týrany vlastními rodiči. Jeho život se hroutí! Tohle je horor plný pocitů,otázek, každá scéna vás nutí se zamyslet, výborná práce !! 80% ()
Formálně úchvatné, ale jinak bohužel překombinované. Pro současnou indonéskou tvorbu klasický příklad neukočírovaných ambicí. Přitom by stačilo poměrně málo, aby byl film koherentní a pak by také byl vynikající. ()
Hodně zajímavý kousek, který se v průběhu děje točí v rámci několika žánrů a subžánrů. Od dramatu až po exploitaition. Ve filmu je rozehráno několik problematik, se kterými se hlavní hrdina potýká. Nakonec se však ale všechny krásně sjednotí v jeden zásadní problém sympatického hrdiny: "Všichni ze mě děláte blbce, všichni mi lžete, všichni mne zneužíváne, máte mne za nadaného slabocha ... Tak tady je pomsta". Pomsta je naprosto GENIÁLNĚ provedena, člověk se při ní musí smát a přitom zatínat pěsti odporem při krvavých scénách ... Jenže ... Je zde jedno ale, které mi nedovoluje dát plný počet a abych nespoileroval, tak ho nemůžu prozrazovat naplno ... Každopádně je to překombinování děje až za hranice "zvyklostí" a některý divák si možná zklamaně řekne "Achjo ... :-( " Každopádně film má úžasnou vizuální stránku, to je něco úchvatného, zaujme, nepustí, sympatický hdina, špičkové vyvrcholení, brutalita, krev ... super!! ()
Na jednu stranu docela zajímavý, hezky natočený a v poslední třetině řádně krvavý. Na stranu druhou je to až zbytečně natahovaný, bez koziček a s rozuzlením opět natolik šíleným, že si ještě s láskou vzpomenete na Anwarův Modus Anomali. ()
Gambir je obchodníkom s umením. O jeho sochy tehotných žien v rôznych polohách je obrovský záujem. Za každým úspechom však stojí určitá daň. Odkaz pred dverami domu či objav záhadných dverí v suteréne spúšťa v Gambirovej hlave množstvo nevysvetliteľných otázok. Aká je pravda o jeho ...?? Nápaditý horor z Indonézie, ktorý sa v prvej polovici filmu pomerne nezáživným spôsobom venuje rodinným problémom mladého páru. Zhruba od 40 minúty nastáva akýsi zlom v podobe vyobrazenia rôznych psychologických "hier". Nič to však nemení na fakte, že do úplného záveru ma niekoľko krát lámalo na spánok. Do tohto momentu stojí za zmienku max jedna scéna. Rozuzlenie príbehu nápadité a spolu so slušným gore prevedením zdvíha kvalitu tohto snímku na úroveň - priemer. S odretými ušami tri hviezdy. Nemôžem inak, nakoľko sa ( takmer 100 minút ) vo filme zaradenom v žánri horor, nič svetoborné nedialo. Až na pár momentov som sa necítil nijak emocionálne zasiahnutý - 60%. ()
Úlet - každopádně, psychárna - každopádně, slušnej krvák - každopádně, výplod narušené mysli - ve výsledku bohužel taky každopádně. I přes to, že je divák pointou do značné míry zklamán, milovníci podivností si na tomhle musí spravit apetit. Z mé strany se nějaké velké nadšení nekoná, víceméně se přikláním ke zdejším 70%, tedy nějakým 3,5*, ale ke čtyřhvězdí pomohla sladká Marsha Timothy, celkově příjemný casting a kontinuální atmosféra, byť vychází napůl vniveč. Lehký nadprůměr, který nebude pro každého. 70% ()
"Krev ti duši omývá, večeře tě tíží, v soše potrat přebývá, šílenství se blíží." To mám za to. Porušil jsem páté csfd přikázání znějící "Cti PetrPana svého i Faustku svou" a teď musím přijmout trest, Poslední večeři Páně sochaře, s vybranými lahůdkami a pintou, či dvěma pintami krve k přípitku. Teď se mi bude špatně tvořit, mé sochy budou už navždy jen suché a duté a mé básně pomřou samy v sobě. Kemuliaan kegilaan! // Edit za špehýrkou: Nedávno jsem coural bezcílně městem, umělecky vyhořelý, malý indonéský dabl-chlapec v slzách, sám něčí pomoc zoufale potřebující a najednou... Herosase. Ksakru, co to jen může být? Vzal jsem za kliku, vstoupil... a už jsem letěl držkou napřed na chodník, prý: "Jen pro členy!" Naštěstí šel kolem PetrPan, ujal se mě a vzal s sebou dovnitř. Totiž, aby vás přijali za člena, musí vás přivést někdo, kdo už členem je. Pětihvězdičkový klub. Jediné pravidlo: "Na nic se neptejte". Jo, a nikdy neotvírejte TY dveře! To nechcete. ()
Zpočátku jen lehce nechutná úchylárna, která však neodvratně směřuje do nejtemnějších vod lidského šílenství. Gambir je manipulovatelný a slabošský muž a umělec, toho času navíc neschopný sexuálního života. Zdánlivě je však obklopen milující rodinou a přáteli, kterým není jeho osud lhostejný. Hned na počátku se sice dozvíme jeden bizarně nechutný "detail" jeho momentálního úspěchu v sochařině, ale nic přímo nenasvědčuje tomu, že by se měl jeho život brzy otřást v samotných základech. Stále jej však pronásleduje záhadný malý chlapec a všude možně nachází rovněž záhadné vzkazy s žádostí o pomoc. Až jej okolnosti nakonec přivedou před dveře tajemného podniku Herosase a události naberou rychlý spád. I přes líbivý vizuál snímku vládne zvláštní nepříjemná a vlastně i bizarní atmosféra, kdy prostě tušíte, že se musí něco stát . A až k tomu dojde, přesto, že neočekáváte nic hezkého, tak vás ten gejzír (doslova) brutality stejně ohromí. Samotná pointa (i její pokračování) mne pak nijak výrazně neurážela, bylo to vcelku logické. A přídavek jednoznačně definoval řekněme reálnější podstatu "matrixu". Utrpení je věčné! Jak říká páté přikázání, cti svého otce a matku svou, abys byl dlouho živ na zemi, kterou ti dává Hospodin, tvůj Bůh.... nebo ne? ()
"Žádné dítě se nechce narodit. Každé dítě je na tento svět přivedeno prostě proto, že spolu jeho rodiče šukali. Některým rodičům by to ale mělo být odpuštěno, protože své děti zahrnují láskou." Anwar mě prostě válcuje. ()
Chvilku jsem se dostával do děje, ale pak mě to neskutečně vtáhlo. Všechny ty normální až bizardní věci byly zajímavě zpracované a rozhodně nenudily. Scéna s vánoční večeří byla aboslutně parádní, doplněna, stejně jako celý film, skutečně povedenou hudbou. Velká škoda toho konce, který dojem z filmu srazil dolů. ()
Nikdy neotvírejte dveře, které nemáte. Některá tajemství ve vašem životě by měla raději zůstat skryta. 70% ()
K filmu mám niekoľko zásadných výhrad, čo sa týka môjho vkusu, ale inak veľmi solídne odvedená práca a mimo výhrad vždy veľmi dobrá... ()
Zaverecne finale pri veceri bolo krvave a pekne vkusne urobene, len ta krv mohla byt aj tmavsej farby a nie taka svetlocervena. Hororom by som to ani moc nenazval, akurat ten zaver filmu bola taka zakalacka prasiat:) ()
Tak tohle teda ne, jako horror to absolutně nefunguje, není to ani zdařilý thriller, možná lehce mysteriózní či psychologický film, ale celkově je to takový podivný patvar. To se indonézští soudruzi příliš nevyznamenali, film takto překombinovat a zplácat ze všeho možného. Výsledek je nakonec o všem možném a zároveň o ničem. Zachraňuje to jenom vánoční večeře, i když ta taky není nic kdovíjak světoborného. Za mě velké NE. ()
Překombinováno žánrově i stylisticky, pretenciózní a zmatené, film nenaplněných ambicí. (Recenze: elitisti - viz IMDb) ()
Ono to má většinu času takové to střední tempo, které vás postupně dostává do chodu a v závěru filmu jednoduše tvůrci zobete z ruky. Ať by se u toho stolu s rodinou a přáteli stalo cokoliv, zatleskal bych. Hlavní pointu jsem vlastně čekal, ale dovětek už ne. Opět se tam točil Kubrick, dokonce v rozkrývání největších tajemství mocných došel Anwar o krůček dál. Jedinou věc, kterou bych vytkl, je ten kýčovitě udělaný a nasnímaný dům. Asi to mělo v mozaice svůj význam, ale mně o kazilo prožitek ()
A na zaver je spoved. Uplne nezmyselna. Rovnako ako cela tato pičovina. Od odpadu to deli len to že je to Indonezsky film. A tieto reči tu. Cinefilsky pastiš žánrov... Kurva!!! ()
Reklama