Režie:
Abel FerraraScénář:
Nicholas St. JohnKamera:
James LemmoHudba:
Joe DeliaHrají:
Zoë Lund, Abel Ferrara, Steve Dash, Nicholas St. John, Michael Minard, Jack Thibeau, Evelyn Smith, Jayne Kennedy, Stephen SingerObsahy(1)
Film vypráví o švadleně Thaně (Zoe Tamerlis), která je dvakrát během jednoho dne znásilněna. To opravdu naštve. A tak se hrdinka vydává na cestu pomsty. Začne se vyzývavě oblékat a zabijí každého muže, který se jí snaží znásilnit. Jedno z raných děl explitation klasika Abela Ferrary. Film byl zakázan v Norsku, Švédsku, Finsku a na Novém Zélandě. (dr.Orlok)
(více)Recenze (36)
psíchokíler. ()
Vykastrovaný rape-revenge. Málo 'nasty', těžko k uvěření, herečka víceméně ošklivá. Zápletka: New York, počasí nic moc. Němá nevinná švadlena je znásilněna a dostane slíbeno, že bude znova. Zdrcená přijde domů a co nenajde - je znásilněna podruhé někým jiným, tomu se říká den na píču. Nedá se ale. Praští ho po hlavě žehličkou a odtáhne do vany, v práci je pak mimo, přijde domů a týpka pěkně nařeže, přesto ho do ledničky narve tak tak. Tahle celá zkušenost ji ale posune od sebeobrany ke střílení všeho, co má koule. Takže zbytek si podává chlápky různě po městě a na konec to rozjede ve velkym. No. Podobných filmů už jsem viděl dost na to, abych se s tímhle nespokojil. Není to nuda, má to své momenty, ale prostě celkově říkám že průměr. Něco tomu chybělo. ()
Člověku se někdy stane, že i přes ten největší zápal a nadšení, proklouzne mu sítí sběratelské posedlosti nějaká ta zlatá (nebo spíš stříbrná ...) rybka... No to se stalo právě mě s tímto filmem, ale díky podobně zaměřeným uživatelům jsem se nakonec o něm dozvěděl a sehnal si naprosto uncut verzi (francouzské dvd je uncut). Ono to bylo ale jednoznačně zaviněno tím, že již na počátku sledování "videonasties" filmů a exploitation brutalit jsem měl tu čest s Ferrarovým filmem Driller Killer (1979), což je pro mne osobně kravina největšího kalibru, dal jsem mu odpad a Ferraru rezolutně odepsal ... Nakonec se to ukázalo jako chyba, protože právě díky tomuto postoji jsem málem zcela "ztratil" Ms. 45 ... A teď k filmu samotnému... On je to takový mix, prostě koktejl, vezměte si první díl Death Wish (1974), smíchejte ho s brutální klasikou Thriller en grym film (1974) a přidejte trochu I Spit on You Grave (1978), rozmixujte a dostanete Ms. 45. Vyloženě vybrakované exploťáky z dřívějších let se zde nezapřou a některé scény jsou téměř okopírované (němá mstitelka, scéna s vanou, střílení chlápků bouchačkou při pochůzkách městem, černý oblek mstitelky, ... atd.). Bohužel tímto film dost ztrácí, je vidět že Ferrara prostě nápady moc nehýřil. Na druhou stranu film je technicky perfektně proveden, což mne dost překvapilo, je chytlavý, zábavný, hlavní představitelka ze sebe udělá fakt drsnou kočku v černém, které těžko nějaký chlap odolá a přitom je to na začátku filmu taková nenápadná puťka, závěrečný masakr na párty je taky super plus výborný hudební doprovod. "Velké bohužel" patří scénám znásilnění a nahoty. Film neobsahuje žádnou nahotu, absolutně vůbec, neuvidíte vůbec nic. Scény znásilnění se mi nezdály až zas tak odfláklé ... první je krátká, protože se týpek hned udělá (nic nereálného ...), druhá je docela dlouhá a drsná, k té bych neměl výhrad už vůbec ... Výborný film, výborný akční exploiťák, ale bohužel na můj vkus až příliš velká vykrádačka, evidentně už tady skoro všechno někde před ním bylo ... Každopádně doporučuji! ()
V roce 1981, údajně nejnásilnějším v historii New Yorku, natočil Ferrara svůj kompilát vigilanťáků a rape and revenge snímků ze sedmdesátek. Z Přání smrti a Taxikáře si půjčil zabordelený New York zabydlený násilníky a slizouny (plus scénu nacvičování střelby před zrcadlem), kde civilním hrdinům nezbývá než vzít právo/zbraň do vlastní rukou, a ze švédského Thriller: A Cruel Picture opakovaně zneužitou němou dívenku a zpomalenou finální střílečku. Na rozdíl od svých lokálních předchůdců akcentuje sexuální útočnost mužů vůči ženám, od catcallingu po znásilnění - byť dvě různá znásilnění během jednoho dne se zdají být poněkud přehnaná. Příběh je pak dost silné slovo pro sérii znásilňovaček a střílení prakticky bez jakýchkoli dějových zákrut a nebo uvěřitelné postupné proměny hrdinky a jen s minimem dialogů, kdy hrdinka komunikuje de facto jen střelbou. Ferrara to kompenzuje výpravou špinavého osmdesátkového New Yorku, snaživou kamerou, dobře vybranou představitelkou hlavní role a stylovým zpomaleným závěrečným masakrem na maškarním večírku. A cool plakátem. ()
Klasický príbeh pomsty môže nabrať totálne absurdné rozmery. Umocnené skvelou režisérskou prácou a rovnako dobrým nápadom, urobiť hrdinku nemou. Intenzita toho, kto si zaslúži odplatu za znásilnenie, prerastajú postupne do jasnej odpovede: celé mužské pokolenie. Všetko v kulisách mesta, plného zanedbaných, odpadkami posiatych ulíc a opustených verejných priestranstiev. Ako opozitum drsného prostredia ulíc je postavený svet módneho salónu, v ktorom nemá hrdinka pracuje ako krajčírka. Zaujímavá je tiež línia so zvedavou, dekadentne sa obliekajúcou, starou susedou mlčanlivej krajčírky a jej milovaným psíkom, strojcom záverečného animal happy endu. ()
Thana měla opravdu smolný den. Po děsuplném zážitku si dala repete, ale násilník na to doplatil. Jenže jedna věc je vzít někoho po hlavě a druhá napytlovat ho. Z Thany se stává vražedkyně posedlá muži. A protože nehodlá čekat, až ji zase nějaký překvapí, vydá se sama na lov. Svým způsobem zvláštně syrový film, kdy konání Thany je zcela nekompromisní. Kromě hereckého výkonu zaujme hudba a kamera. Na halloweenskou párty si na sebe vezme kostým jeptišky, což se dá chápat symbolicky. Její pohledy pátrající po mužích připomínají Gorgonu Medusu hledající své budoucí oběti. Jediné, co mi vrtalo hlavou, kde stále brala náboje do pistole. Pomsta chutná sladce, ale dláždí cestu do pekla... ()
Čekal jsem perlu ,ale dostal jsem brak, kterej vykrádá co může. Spousta náhod a představa,že se na Thanu přilepí každej chlap mi přišla naivní. A hlavně Zoë Lund není Christina Lindberg. ()
Němá švadlena Thana (ikonická Zoë Lund) má opravdu pech - dvakrát během jediného dne je znásilněna dvěma různými zvrhlíky - načež se s ráží .45 v ruce vydává na křížovou výpravu za očištěním New Yorku od mužské špíny. Abel Ferrara sestavuje mnohovrstevný a vizuálně zajímavý rape-and-revenge-movie ve velice živém prostředí kriminalitou zmítaného New York City a předhazuje divákovi finální tečku v podobě provokativního krvavého finále s převlekem jeptišky. Vskutku pamětihodný počin v rámci pokleslého žánru. ()
Holka se po znásilnění naštve a začne zabíjet parchanty. To je samo o sobě zajímavé téma, jen škoda, že film není tak lákavý a akční jako plakát. Její motiv se časem vytratí a kouzlo (pokud vůbec nějaké bylo) je fuč. Navíc žádná akce, nekonečný zásobník, líbání vypadá podivně a vůbec počátek 80. let v Americe jsou fakt hrůza, v té době bych žít nechtěl. Takže zápletka slibná, je pěkný, s jakým klidem zabíjí lidi, akce s žehličkou taky dobrá, ale srašné zpracovaní z toho dělá zbytečný film. # příběh 4 | hudba 4 | humor 0 | akce 1 | napětí 3 | pustil bych si znovu 4 ()
V komparácii s predchádzajúcim autorovým diletantským počinom sa jedná o značný posun, čím však rozhodne nechcem tvrdiť, že scenár Ms. 45 je prešpikovaný invenčnou virtuozitou a vyvaruje sa alogickým miestam. Ferrara umne buduje deviantnú atmosféru amerického veľkomesta, plného špinavých bočných uličiek, ktoré sú semenišťom rabiátnych uspokojení rozmanitého spektra indivíduí (vrátane samotného režiséra v roličke znásilňovača – prvolezca). Krehká a éterická Zoë Lund, ktorej vzrastajúca mizandria vyvrcholí fascinujúcou mníšskou štylizáciou, je režisérovým najväčším tromfom. Spomínané zložky a akceptovateľná minutáž v symbióze s dynamickým príbehom vytvárajú zo snímky temer orgazmický trashový zážitok. ()
No, opět jedna shlédnutá klasika. Ferrarův exploiťák je povedená věc, každopádně tady je to trochu jinde než ten nejklasičtější rape and revenge model. Tady sledujeme jak introvertní němá holčina prožije dvě znásilnění a začne se mstít všem chlapům, u kterých vycítíme byť jen zblo sexistických choutek. Tohle film háže do hodně antisexistické, antimisogynní či chcete-li feministické podoby. S tím ovšem že se nestaví na obhajobu toho či toho pohlaví, v tomhle film zase není nijak korektní, prostě se s tím jen nesere a předhodí divákovi příběh, co všechno se může stát když jednu holčinu znásilní, poper se s tím diváku jak chceš, a to se mi líbí. Jinak veškeré msty jsou správně drsňácký, Thana se s tím vůbec nepáře a napálí to do každýho vomasty, kterej vypadá že by ji rád přefikl. Nejvtipnější byl ten fotograf, hehe, pěkně čučel když došli do bytu a vytáhla na něho kvér :-)))) . Plus dobrý finále, ten převlek byl fakt trefnej a výborně do celýho vyznění filmu sedl. Slušně odvedenej kus exploatační práce ;-) 8/10 ()
Thriller o pomstě, který (jak už je u Ferrara zvykem) je zasazen do opravdu depresivního a špinavého New Yorku, kde žijí jen podivní a příšerně namaskovaní individua. Když vidím, jakým způsobem Ferrara ukazuje New York ve svých filmech, nechal bych ho deportovat. ()
Ani sa človek nečuduje, že sa po dvoch nechcených ,,preťahoch´´ stáva z krehkej čučoriedky, sličná avengerka. Najprv s rozpakmi, neskôr však so sebavedomosťou vytrénovanej asasínky, preťahuje aj ona útroby odpadu mužskej rasy. No a nefandite, že dámy? ()
V príbehu o mladej a krehkej krajčírke Thane z New Yorku 80. rokov, ktorá je znásilnená, sa všetko dôležité pre klasicky chápaný subžáner rape and revenge odohrá počas úvodných 20 minút. Veľmi opatrné scény sprznenia mladej dievčiny aj odplaty nasledujú bezprostredne za sebou. Oveľa drastickejšia je predzvesť znásilnenia (muž v maske zlého klauna) a jeho dôsledky (odstraňovanie tela). Situácia, ktorá vyvstane potom je naozaj veľmi bizarná. Thanu strašia vlastné predstavy, má dotieravého šéfa, zvedavú susedku a mrazničku plnú kusov rozporcovanej mŕtvoly. Čo s tým? Režisér Abel Ferrara sa zameriava na psychológiu hlavnej hrdinky, pozoruje zmenu Thany z bezmocného dievčaťa na akčnú ženu, ktorá už vôbec nerozpráva, ale vyjadruje sa iba streľbou z pištole. Svoju pomstu rozširuje na všetkých mužov, ktorých zabíja kdekoľvek hlava-nehlava. Hoci film Ms. 45 neobsahuje dynamický príbeh, je zaujímavé sledovať ako sa vyvinie. Myslím, že má čím prekvapiť, lebo nepredvídateľnosť je jeho hlavnou devízou. ()
Ferrara už ve své rané tvorbě ukazuje neuvěřitelný cit pro autorskou práci se žánrem. Zdánlivě se v případě filmu Ms. 45 jedná "pouze" o exploatační revenge pecku (i tak by obstála na výbornou), ovšem tento film jde dál. Nebo lépe řečeno: není to případ filmu, který by vycházel z žánru a posouval jej mimo jasně vymezené žánrové vody, spíše osciluje mezi nabízením atrakcí a jejich reflexí. Cítíme tu nejen Taxikáře či Přání smrti, ale při pozorném soustředění na formu i to, že podobné prostředky, jaké využívají často béčkové žánry (rychlé zoomy či střihy sloužící k vyvolání šoku a napětí...), byly vlastní už i novovlnným filmařům (viz Truffautův nejvíce Hitchcockovský film Nevěsta byla v černém). Zde naopak vidíme pečlivě budovanou mizanscénu, promyšlenou práci s detaily nebo pomalé kamerové jízdy - tedy prvky ne až tak vlastní exploatačním filmům. Toto formální napětí mezi "vysokým" a "nízkým" je ovšem svým způsobem i tématem filmu, který je zcela zaměřen na hlavní hrdinku. Nejde tu však o psychologickou studii, která by film "povyšovala" nad sled atrakcí, jde o oscilaci mezi ublíženou němou dívkou nenávidějící muže a sebevědomou femme fatale fascinovanou a posedlou mocí a možností zabíjet muže. Její vrcholně stylizované jednání (rudé rty líbající při nabíjení láskyplně kulku za kulkou či de nirovsky vyšinutá scéna s pistolí před zrcadlem v kostýmu jeptišky...) působí místy vpravdě démonicky, nejde tu však jen o poukaz na patologické chování, které by ji mělo částečně ospravedlňovat; jde tu i o poukaz na filmové zobrazování násilí, na fetišizaci žen a zbraní (neboť Thana vše promýšlí a sama má z toho potěšení, je fetišistkou stejně jako potenciální filmový divák). Ferrarovi se tak daří bez jakéhokoli moralizování či vysvětlování a naprosto nenásilně (jak paradoxně trefné slovo) pracovat s žánrem a zároveň reflektovat, jak působí na diváka. ()
Nakonec z jakýchsi iracionálních sympatií tady tomu vysázím 4 rudé (v rámci subžánru samozřejmě).. Něco do sebe to totiž fakt má... Sice se tady zase jednou potvrzuje jakým pokladem byla svého času Christina Lindberg, která měla v sobě zcela přirozeně to (a mnohem více) o co se tady marně snažila Z. Lund..a celé je to vlastně vykrádačka (nebo pocta) starých (rape´n´) revenge klasik, ale rozumná minutáž, přímočarost, němost protagonistky, fajn hudba a špinavá newyorská atmoška z toho dělají překvapivě koukatelnou a zábavnou záležitost.. ()
Film, který má skvělý námět a naprosto úchvatný psychedelický závěr. Snad jen škoda, že je to místy ještě docela umírněné. Myslím, že by tomu i více exploatace slušelo. I tak ale Abel Ferrara natočil výborný film o pomstě, která je podávána skutečně krutě. Na druhou stranu, je to i o tom, že každá akce vyvolává opačnou reakci. ()
Jeden s tých lepších "rape and revenge"filmov ktorý sa, trailerom aj plagátmi, tvári tak, že ústredná postava bola znásilnená a prahne po pomste konkrétnych páchateľov-násilníkov. Pravda je však troška iná. Hlavná postava je znásilnená dvakrát v jeden deň .. niečo sa v nej zlomí a po nociach vo vyzývavom outfite začne vyhľadávať násilných mužov ktorých zabíja svojou štyridsať päťkou. To jej nestačí a tak začne vyhľadávať mužov ktorý by ju zviedli.. nakoniec začne zabíjať všetkých mužov na ktorých natrafí. Herečke Zoë Lund sa zo začiatku dá veriť nevinnosť, no počas zabíjania nie a nie vyladiť tie správne herecké výkony. Je to škoda lebo film mal určite naviac. Exploitation by som túto snímku určite nenazval. Bolo tu totiž veľmi málo násilia a to čo tam bolo, bolo prakticky ťažko uveriteľné. Nechápem ako mohol byť tento film zakázaný v toľkých krajinách nedeje sa tu prakticky nič čo by sa malo cenzúrovať. Film je skôr psychologický pochod ženy ktorá prežila silnú sexuálnu traumu a nedokázala sa s tým vyrovnať až sa to skončilo krvavou prestrelkou. ()
Repetitivní, bez imaginace a snad jakékoli chuti udělat napínavý biják. Tak koho příště zastřelí dřevěná loutka v hlavní roli? Aha, tady toho slizáka. Bum. Slizák je mrtvej. Tak koho bych ještě...? Aha, tamhletoho strejdu... Bum. Atd atd atd ()
Při shlédnutí tohoto filmu mě zarazilo, kde všude byl film zakázán a jak se o tomto filmu básní (nemluvě o jeho zařazení do žánru exploatation). Scény znásilnění vypadají dost krotce (záběr na obličej pachatel, střih, záběr na obličej oběti, střih, záběr na obličej pachatele... a pořád dokola), v podstatě i Polákova Smrt stopařek působí mnohem drsněji o Pentalogii Přání smrti nemluvě. ()
Reklama