Režie:
Milan CieslarScénář:
Vladimír KörnerKamera:
Marek JíchaHudba:
Jan JirásekHrají:
Jitka Čvančarová, Jan Zadražil, Michal Dlouhý, Vladimír Dlouhý, Petra Hřebíčková, Peter Varga, Kryštof David, Zdeněk David, Jaroslav Sypal, Terezie Holcmanová, Ladislav LahodaVOD (1)
Obsahy(1)
Poklidný život dvou manželských párů z malé samoty rozvíří jen během jediné adventní noci příjezd svobodomyslného světoběžníka Rasta. Další z jedinečných příběhů spisovatele a dramatika Vladimíra Körnera v novém televizním filmu o lásce, vášni a věrnosti.
Příběh uznávaného spisovatele a dramatika Vladimíra Körnera byl inspirován několika motivy z románu "Dumala" od Eduarda von Keyserlinga (1855-1918). Jde o dávno zapomenutý román, z dávno zapomenuté a dnes již neexistující krajiny Východních Prus, z prostředí nudící se junkerské šlechty. Spíš z piety zůstalo zachováno jméno hlavní hrdinky a pár situací z vyprávění.
Vladimír Körner přenesl svoje komorní vyprávění do zapadlého konce světa v srdci Evropy v předvečer velké války. Zde jsou lidé bezpečně ukryti před světem v kruhu svých osudů, typicky nostalgický "fin de siécle", známý z tolika klasiků. Jejich osudy se protnou během pár zimních večerů a nocí spějících k fatálnímu Novému roku 1914, ukryti milosrdnou tmou v době adventního měsíce, kdy je nejdelší noc v roce a tajemnou krajinu překrývá sníh. Nikdo ještě netuší, jakou celosvětovou tragédii ten nastupující rok přinese.
Jak říká klasik: všechna šťastná manželství jsou si podobna jako vejce vejci, ta nešťastná jsou každá jiná svým způsobem. V příběhu paralelně sledujeme mladého důstojníka Alberta a jeho novomanželku Karolu, i jiné manželství místního evangelického pastora Kociana. Je jako bludný kámen osamocen v "katolickém moři", má jen pár oveček, které si stráží jako spravedlivý soudce pravé víry a pravdy. On i Karola jsou si podivně blízcí svým osudovým údělem.
Poklidný a rezignovaný svět rozbije příjezd "ztraceného a marnotratného syna", světoběžníka Rasta. Vrátil se jen proto, aby prodal veškeré dědictví po rodičích a zmizel za moře, ten jediný světaznalec tuší, jaká se blíží v Evropě katastrofa. Během jediné noci málem rozvrátí manželství pastorovo, svede i manželku svého přítele Alberta, Karolu. Naláká ji možností útěku z bludného kruhu, vzbudí netušenou nenávist u přísného kazatele. Pastor Kocian, ten fanatik pravdy je málem dohnán k zoufalému zločinu, nastraží past na Rasta, do které nakonec spadne zcela nevinná oběť. Ale o tom nikdo netuší, pastor vychází nakonec jako očištěný z ďábelské lázně, jako spravedlivý muž v pravdě!
Vladimír Körner, prostřednictvím svého hrdiny Alberta, v jedné s úvodních scén říká: "Jsou koně, kteří se vrátí i do hořící stáje, aby umřeli v plamenech. Za svým pánem."
Přesvědčí Albert zoufalým gestem svou ženu Karolu, aby jako správná důstojníkova žena zůstala s ním, smířena již navěky se svým údělem?
Jako epilog zaznívá bubnování obecního bubeníka, že ono datum dne svaté Anny, den křtu vytouženého dítěte, bude bohužel také koncem jejich opět poklidného a zapomenutého světa.
Televizní film, jehož premiéru uvede Česká televize u příležitosti významného životního jubilea autora Vladimíra Körnera, nabízí divákovi nejen strhující příběh a filmovou podívanou, ale také herecký koncert Jitky Čvančarové, Vladimíra Dlouhého, jeho mladšího bratra Michala Dlouhého a Jana Zadražila.
Režisérem filmu byl Milan Cieslar, který s Vladimírem Körnerem pracoval v minulosti na několika výrazných projektech, například festivalově úspěšném filmu "Pramen života" nebo "Krev zmizelého".
(oficiální text distributora)
Recenze (38)
Milan Cieslar mě zatím žádným svým počinem vyloženě nezasáhl, nedostal. Tak je to i s televizním filmem Sněžná noc podle scénáře Vladimíra Kornera, který mohl ze scénáře dostat určitě mnohem více, když vzpomenu filmy např. Adelheid nebo Údolí včel. Naštěstí vše vynahrazuje výborná kamera, solidní hudba, celkové lokace natáčení a vhodné dobové kostýmy, na kterých se podílela výtvarnice Evženie Rážová. ()
Vladimír Körner píše své scénáře hodně podobně - válka, vina, trest, křesťanská mystika, sex, zločin, hnus a řeka. Zatím se to dejme tomu neohrává, spolehliví herci vyniknou, emoce mají důvod, pár logických chyb se dá odpustit. 70%. ()
Když na Strnádka spadl z výšky klavír, uctívačky kultu VKV už v šoku jistě přepínaly na jiný program, avšak já se rozhodl u Cieslarova dramatu poctivě setrvat až do konce. Odměnou mi pak byla temnější verze Konce starých časů, obrazově vytříbená, ale svou zkratkovitostí často působící až kontraproduktivní snahou nacpat příběh, kterému by jinak slušela mnohem delší stopáž, do 90 minut jednoho nedělního televizního večera. Dlouzí bratři bezesporu patří mezi nadprůměr toho, co nabízí současné české filmové herectví, především Michal mě v poslední době nepřestává v tom pozitivním slova smyslu překvapovat. ()
Eduard von Keyserling u nás skutečně nepatří mezi nejznámější autory (ačkoli v jedné staré adaptaci v DDR hrála Zora Jandová). Ale i proto si Körner mohl dovolit sáhnout do Vilímkovy knihovny a inspirovat se románem o rozmanitých srdcích. Výsledkem je zdařilý televizní film, odehrávající se na přelomu let 1913/1914. Pozdní secesní stylizaci pomáhal dotvořit Cieslarovi Marek Jícha za kamerou a je to znát. Zdánlivě poživačná atmosféra se mění ve studenou, osudy jednotlivců se rázem překlápí z nadějných vyhlídek do nejhlubší deprese. Výjimečné výkony sehrály Čvančarová i Hřebíčková, herečky tradičně obsazovány do méně náročných úloh. Naopak Dlouzí dostáli vcelku snadno svým dobrým jménům. Zvláštní otazník asi vždy už bude viset nad Zadražilem, který dodnes není příliš často vidět v seriózních námětech. ()
Přespříliš zkratkovité, až polovičaté. Jak příběhově, tak ve většině ostatních ohledů. Vyzvednul bych snad jen velice profi formální stránku (kamera, kostýmy) a kvalitní hudební dramaturgii. 50% ()
Příběhově průměrný televizní film, ovšem s nadprůměrným výkonem Vladimíra Dlouhého i jeho bratra. Zklamala mě Jitka Čvančarová, která je sice na pohled hezká a kostýmy jí slušely, nicméně roli jsem jí ani trochu nevěřil. Petra Hřebíčková v roli pastorovy ženy byla mnohem přesvědčivější. ()
Kvalita, která převyšuje standardní televizní tvorbu. ()
Scénář ušel, kamera, scéna, kostýmy i ostatní filmařina ušla, co ale vůbec nešlo, byly trapné a tragické výkony všech herců i neherců. Něco tak trapného se jen tak nevidí! Dávám jednu, ale nerad, fakt nerad! ()
Skvělé duo bráší Dlouhých. :-) ()
TV/// Obsazení 4/10 Děj 4/10 Hudba 8/10 Prostředí 5/10/// +Jitka Čvančarová, zvláštní nevýdaná atmosféra -jinak úplně o ničem, divný nestravitelný příběh/// Rozhodně ne pro každého. Vydržel jsem u toho jen proto, že jsem dosud nic podobného neviděl. Nejsme si však jist jestli je to klad nebo zápor. Atmosféra před Velkou válkou je na oběšení a tak toho i mnoho lidí využívá. Je to vlastně dobrá sonda do duší lidí, že jící v této době. Jenže je to tak pochmurné až vám z toho bude špatně. Rozhodně by jste v té době nechtěli žít a stejný dojem mám z filmu. Nic příjemného to není./// Celkem 50%/// ()
Já si myslím, že se síla Körnerových scénářů přeceňuje a dotyčný pán se v nich až příliš opakuje. Jinak jde o velmi solidní práci (zejména kamera, kostýmy, hudba a herci), ale když mě nezajímá samotný příběh, je výsledek stejně jen takový průměrný. ()
Jedna z posledných rol Vldimíra Dlouhého, kde opätovne dokazuje, prečo môže súčasnej českej hereckej obci veľmi chýbať. Jedno z mála pozitív tejto poviedky o ničom, kde sa len chlastalo, súložilo a ukázala jedna koza. Nemyslím tým Čvančarovú. ()
Baladický příběh založený mmj. na vztahu k víře spěje k apokalyptickému konci, ovšem v závěru autoři překvapí téměř happyendem… Femme fatele – Karola (Jitka Čvančarová) – říká, že “závidí Italům, protože pro lásku i soucit mají jedno slovo – pieta“. Hudební režie Jana Jiráska podkreslovala vhodně atmosféru. Výchozí námět, kvalitní herecké výkony i navozená dobovost mohly pomýšlet na víc, ovšem Vladimír Körner podobně jako v Lovci vodního ticha zbytečně tlačil na pilu. Příběh, který stojí za zamyšlení, ovšem chybí mu silnější memento. Ta apokalyptická vize mi přišla zbytečně prvoplánová. Odpovídající televizní podívaná, které z piety k Vladimírovi Körnerovi přidávám podobně jako v Lovci vodního ticha čtvrtou hvězdičku... ()
Bezesporu velmi dobře řemeslně natočený film, Cieslar je podle mne režisér s velikým filmovým citem, myslím, že je dost nedoceněný. Problém je ale v tom, že příběh samotný na mne působil jako něco už vícekrát viděného a čteného, postrádal jsem Körnerovu výlučnost, víc originality. U jeho příběhů většinou vím, že tohle nemohl napsat nikdo jiný, tady jsem ten pocit neměl. Byly tu určité motivy nebo situace, které jsou pro něj typické, ale celkový dojem z filmu je nevýrazný. Přesto se jedná o nadprůměrný film z produkce ČT. 70% ()
Velmi poetický název v programu Čt upoutal mou pozornost, hned jak jsem ho zahlédla. Sledovala jsem dramatický milostný příběh z několika prosincových večerů a nocí roku 1913, krátce před vypuknutím první světové války, ale radši bych si ho přečetla v knižní podobě. Musím vyzdvihnout výkon Vladimíra Dlouhého. Předvedl dokonalý herecký koncert. Je to Pan herec s talentem od Boha. Klidně by si mohlo vystřihnout roli obávaného inkvizitora v nějakém historickém filmu. Když kázal svým ovečkám, tak vypadal přímo démonicky. Celý film mi připomínal Milence lady Chaterlyové. Asi to bylo tím, že v obou případech si hlavní postavy taky našly milence a obě ženy měly manžely v jistých oblastech nemohoucí. ()
Já nevím, tenhle film chtěl být tak moc drama, až z toho byl takový nemastný, neslaný odvar čehosi neidentifikovatelného, v čem mě nakonec pobavil totálně ožralý evangelický farář. ()
Skvělý, velice přesvědčivý Vladimír Dlouhý v roli evangelického faráře, dobrý Michala Dlouhý, z ostatních mě zaujal jen Jan Zadražil (který ve výčtu herců nezaslouženě schází) v roli důstojníka - manžela Karoly. Líbila se mi výtvarná stránka filmu, celkově však převažuje dojem nedotaženosti. Škoda. ()
----- "Třeba je ďábel ženská ... To tě ještě nenapadlo." ----- Česká televize mě HODNĚ překvapila - a tentokrát příjemně. Snímkem, který má úroveň a styl. Promyšlený scénář s několika nečekanými zvraty je režijně velmi dobře zvládnutý, dokreslený krásnými záběry kamery a podmanivým hudebním doprovodem. Charaktery jednotlivých postav a motivace jejich činů jsou propracované do detailů - lidská duše je zkrátka daleko složitější, než se zdá: JSME "andělé" i "ďáblové" … berte nebo nechte být, stejně na tom nic nezměníte. ()
Zpočátku jsem se do toho nemohl dostat, ale najednou mne to doslova vcuclo. Cieslarovi se podařilo navodit vskutku temnou atmosféru. Dokonale rozkreslené postavy bratrů Dlouhých, Čvančarové, Hřebíčkové i Zadražila. Propojené osudy všech zúčastněných. Zdánlivě bezvýchodné bezvětří v životě několika lidí, kteří navíc svůj osud musí sdílet s těmi ostatními ztracenci. Po každé noci ale vyjde slunce, nastane ráno, a když se rozední, přečtete si na vývěsce prohlášení "Mým národům". Fantastický Vladimír Dlouhý...80%. ()
Točilo se i evangelickém kostele v Libiši, filmařům se nezdály kostelní varhany, byly proto namalovány jiné, jejich kulisy v kostele zůstaly dosud. ()
Reklama