Režie:
Daniel AlfredsonScénář:
Jonas FrykbergKamera:
Peter MokrosinskiHudba:
Jacob GrothHrají:
Michael Nyqvist, Noomi Rapace, Tehilla Blad, Hans Christian Thulin, Lena Endre, Georgi Stajkov, Micke Spreitz, Paolo Roberto, Jacob Ericksson, Sofia Ledarp (více)Obsahy(2)
Filmové zpracování druhého dílu slavné knižní trilogie Stiega Larssona. Novinář spolupracující s časopisem Milénium a jeho partnerka jsou zavražděni krátce před publikováním materiálu o dětské prostituci, korupci a obchodu s bílým masem. Na zbrani nalezené na místě činu se najdou otisky Lisbeth Salanderové (Noomi Rapace), která se po roce stráveném v zahraničí vrátila zpět do Švédska, aby svému poručníkovi připomněla jejich starou dohodu. Její poručník je ale brzy nalezen mrtvý a Lisbeth je i v tomto případě podezřelou číslo jedna. Policie po Lisbeth zahajuje celostátní pátrání, podporované mediální kampaní, ve které se vytahují na světlo skandální informace o její potenciální nebezpečnosti a problematické minulosti. Novinář Mikael Blomkvist (Michael Nyqvist) je ale přesvědčen o její nevině... (oficiální text distributora)
(více)Videa (3)
Recenze (621)
Oproti 1. dílu drasticky zatažená ruční brzda. Knížka možná nepostrádala napětí, ale ve filmu se z příběhu stala prakticky tuctová detektivka, ve které je divák nucen společně s novinářem Blomkvistem odhalovat Lisbethinu minulost. Pár solidních scén se najde. Například lesbická scéna, na férovku s motorkářema, zapálení stodoly a závěrečné zúčtování. 60% ()
Tak v rámci prvního dílu se zde jedná o vcelku velký pokles kvality. Vymizela všechna ta temná a tajemná atmosféra, která dokonale vedla a zdobila Muže, kteří nenávidí ženy. Kvality samozřejmě pokračování upřít nelze, už jen kvůli skvělému výkonu Noomi Rapace , ale je to už prostě něco jiného a dát víc než tři hvězdy by bylo nefér vůči Dívce s dračím tetováním, které jsem chtěl dát pět za skvělou thrillerovou zábavu, zatímco zde jde už spíše jen o temné drama ze švédského politického podsvětí. Slušné, ale nijak úchvatné. Uvidíme, jak na tom bude třetí díl. ()
„S tímhle případem nasazujeme krk. Ovšem jdeme do toho. Ale to je asi podstata Milénia, ne? Proto jsme tady.“ Nečekal jsem to, ale oproti jedničce je dvojka stále dobrá, i když už ne tak pečlivá. Prostě jiná. Alfredson sice pokračoval zhruba tam, kde Oplev původně skončil, ale už to není to pomalé, postupně budované atmosférické detektivní vyšetřování starého zločinu. Nový případ je pro Lisbeth nicméně dost osobní a jde jí o krk, takže o napětí není nouze. Zároveň se tím splácí staré dluhy, protože tentokrát Mikael zachraňuje zadek jí, a ne naopak. Film má každopádně tempo, šťávu, opravdu démonického záporáka…ale bohužel taky závěrečných 10 minut, které se prostě nepovedly. Film u mě klesnul už po „hlíně“, která mi přišla tak zoufale nereálná, až mě rozesmála, a pak to jen pokračovalo až do konce. S hodnocením tedy končím na slabších 4*. „Co chcete?!“ - „Chci umožnit zákazníkům komentovat fakta v našem tematickém čísle o obchodu s bílým masem.“ - „Uvědomujete si, že mi zruinujete život, když to otisknete?!“ - „Jo.“ ()
Muži, kteří nenávidí ženy fungovali jako samostatné filmové dílo (knihy jsem nečetl, pravda). Měli uzavřený příběh a neměli náběh a pokračování. Zásadním problémem dvojky (a trojky) je tak znovnakopnutí děje skrze postavu Lisbeth Salander. S tím souvisí vymyšlení nových zápletek, spikleneckých pozadí apod. A tato dodatečně vymyšlená mytologie a pozadí nefungují. Působí nepravděpodobně, až do extrému vyhnaná nepravděpodobnost konspirací tluče do očí... Na vině je pak i režisér Aflredson, který, na rozdíl od Opleva, nedokáže filmu dát něco ze sebe. Jen rutinně odškrtává scény ze scénáře a sune příběh konstantním tempem, bez zájmu... Finále pak sice potěší svojí brutalitou, tempo v něm ale definitivně chcípne. A otevřený konec už působí jako výsměch... Hudba je super, ovšem... ()
„Myslela som, že si mŕtva alebo také niečo.“ – „Také niečo.“ Je to paradox, že prvej časti som sa vyhýbal a potom som zostal príjemne zaskočený, kým na druhú časť som sa tešil a nakoniec som z nej zostal sklamaný. Nie, nie je to zlé. Lisbeth je stále príliš šokujúca postava na to, aby bol film, v ktorom vystupuje, vyložene zlý. Jej herecká predstaviteľka je na to príliš uhrančivá, niektoré scény príliš v dobrom vtipné (skrinka, zbitie dvoch o sto kíl ťažších opičiakov) a v druhej polovičke dostane príbeh pôsobivý osobný rozmer a stane sa ešte zaujímavejším. Bohužiaľ, počas prvej hodiny som takmer vôbec netušil, o čo ide, novinár a Lisbeth majú jedinú (!) spoločnú scénu a celé to vyzerá ako lepší televízny film (čo tiež nie je zrovna moc veľká pochvala). Viac o celej trilógii v mojom článku na Recenzie.org: http://recenzie.org/triler/488-potetovane-dievca-ktore-sa-hralo-s-ohnom-a-kopalo-do-osieho-hniezda ()
Galerie (47)
Zajímavosti (14)
- Film Dívka, která si hrála s ohněm je natočen podle druhé částí trilogie „Millenium“, švédského novináře a spisovatele Stiega Larssona (1954-2004). Od roku 2005, kdy ve Švédsku vyšla první kniha, se celá trilogie stala velkým mezinárodním bestsellerem s 21 milióny prodanými knihami ve více než 40 zemích. Sám Larsson se bohužel velkého triumfu svého díla nedožil – zemřel náhle v roce 2004, krátce poté co předal rukopisy knih svému švédskému vydavateli. [Bontonfilm] (POMO)
- V momentě, kdy se koná meeting vydavatelů v kanceláři Milénia, je možné zahlédnout stoh časopisů, kde je velice nápadně zachycena kopie EXPA, anti-fašistického magazínu, který v roce 1995 pomáhal zakládat Stieg Larsson, autor knih. (žvanimírek)
- V knize, která je předlohou filmu, se vyskytuje jedna skutečná postava, a to Paolo Roberto, ve Švédsku známý bývalý profesionální boxer. Přestože nebylo nezbytně nutné, aby boxera hrál skutečný Paolo Roberto, s účastí na natáčení ochotně souhlasil. Byla to jeho již čtvrtá filmová role. (lehkoživka)
Reklama