Tak se ptám
Obsahy(1)
Ovdovělá čtyřicetiletá Marie (I. Janžurová) si našla novou lásku a chtěla by se vdát. Jenže její šestnáctiletá dcera Eva (M. Chytilová), jež až chorobně vyžaduje matčinu pozornost, na jejího nového muže Martina Kalába (A. Švehlík) od prvního okamžiku žárlí. Pak ale Eva i Kaláb dostanou žloutenku a matka na doléčení ubytuje muže u sebe doma. Oba jsou najednou uvázáni na lůžko ve společném bytě a mají tak dost času k sobě nalézt cestu. Jsou spolu každý den od sedmi do čtyř a Kaláb má šanci přesvědčit Evu, že její matku má opravdově rád. Podaří se mu to? (Česká televize)
(více)Recenze (26)
další z protivných slečen,žárlivě střežící svého nejbližšího příbuzného...tak trochu podobná Alence z Podnájemníků,ale celkově pro mne nějak mnohem koukatelnější věc ()
Taková ukecaná inscenace o nějakym bizranim vztahu mezi dcerou, její matkou a motherfuckerem, kdy 2/3 z tohoto osazenstva navíc onemocní žloutenkou. Skoro z toho má člověk pocit, jestli ten motherfucker nešoustal tu dceru a nenakazil se od ní pohlavnim stykem. Jinak nejvíc mě dostalo, když tam Miriam Chytilová zahlásí, že Švehlík je nějak moc vzdělanej s ohledem na to, že je obyčejnej dělňas. A Janžurová na to odpoví, že u nás už i dělňasové jsou vzdělaný. Ale tak těch 76 minut docela uteklo. A navíc se tam asi na 2 minuty mihla moje skoro sousedka Daniela Bartáková, která z nějakýho neznámýho důvodu v databázi čsfd figuruje pod jménem Daniela Pokorná. ()
Film, který má smysl. O vztazích a jejich komplikovanosti.. ()
Tři lidé, jedna místnost a dokonale sepsaný psychologický příběh o stárnoucí matce jedné dospívající dívky, která si až příliš pozdě uvědomí, že se chovala sobecky a chtěla matku jen pro sebe. Naprosto vycizelované dialogy, dokonce s občasným humorným nadhledem a odlehčením ("ještě vám tady budu nosit poštu"), kterým dominují ty mezi Švehlíkem a Chytilovou, v nichž se jeho postava snaží té dospívající holce nějak nevtíravě přiblížit. Žena tento víkend sledovala několik současných českých kinofilmů, a tahle malá televizní inscenace je svým napětím a dokonalou charakteristikou postav strčí zlehka do kapsy. ()
Jsem si říkal, když lezl do dveří, jestli bude mít karafiáty. Měl je :-) Plus několik dalších úsměvností a drobných nelogičností včetně základní výchozí situace, kdy dva lidi celej děj pobíhají v županech po bytě, trošku srážejí moje hodnocení. Ale jako příběh je to dobře napsané a v dialozích zazní pár perliček. Janžurová se Švehlíkem nepřekvapili, zatímco Miriam Chytilová bravurně zvládla podobu pubescentního vzdoru. ()
Příběh ze života. Před X lety jsme s bratrem byli postaveni do úplně stejné situace. Také jsme si mysleli, že nám našeho tátu nemůže nikdo nahradit a že naše teritorium je nedotknutelné. Mysleli jsme si, že nám chce někdo naši matku ukrást. Dělali jsme všechno proto, abychom se toho dotyčného zbavili. Takže přesně vím, jak se ta šestnáctiletá holka cítila a zároveň dokážu pochopit, jak se cítila její matka. Ten konec k příběhu přesně sedne. Takže ho ukončit jinak by byla chyba, vyzněl by totiž úplně jinak a to by nemělo ten kýžený efekt. ()
Komorní inscenace o třech hercích, kteří předvádí nádhernej koncert. Čtyřicetiletá matka si po smrti svého manžela najde nového partnera, s čímž se nemíní smířit její šestnáctiletá sobecká dcera, která chce mít maminku jen pro sebe. Náhoda tomu chce, že ve stejnou dobu dcera a nový matčin nápadník onemocní žloutenkou a tráví společné chvíle v matčině bytu. Každý den od sedmi do čtyř, než se matka vrací z práce domů. Neustálé přestřelky mezi nimi trvají dva měsíce a matka je z nich zoufalá, má je ráda oba, ale v určitých věcech se musí rozhodnout a přemýšlet, jak dále dusnou atmosféru vyřešit. Vše vrcholí finálem, které se happyendem nazvat rozhodně nedá, otevřený konec však dává určitou naději, že by všichni spolu nakonec mohli dobře fungovat. Kvalitní scénář přímo ze života napsal Otto Zelenka a režie se ujat tenkrát zručný mistr dramatických rodinných příběhů Jiří Adamec. Herecké trio Iva Janžurová, Miriam Chytilová a Alois Švehlík byl fakt zážitek sledovat. ()
Podivný trojúhelník. Neumím si představit matku co nechá v podstatě cizího chlapa s dospívající dcerou v pyžamech týdny spolu doma. Více než hodina řečí dává smysl. Vygraduje osobním konfliktem a jeho celkem logickým vyústěním. Ale děj zaváněl úplně jiným průšvihem. Otevřený konec mě nepotěšil. ()
Zajímavá tv inscenace odehrávající se jen v jednom bytě , kde stůně dospívající dcera a matky přítel. A tak mají dost času se nák zblížit. Jenže Eva je proti tomu ,aby si máma našla nového přítele a "nového" otce. On se sice snaží jak může ,ale spíš se jen hádají. Eva přesto chce ,aby tam mámin přítel zůstal nebot se jí ve dvou lépe stůně. Jenže to tak přežene a neunese kritiku mámina přítele a hodně se pohádají a donutího odejít.(Eva by zasloužila přehnout a ....) Což máma sice těžce nese, ale nechá to tak. Poněkud divný konec, čekal jsem lepší happyend. ()
Švehlík výborný, příběh a dialogy slušně napsané. Tu holku bych fackoval od rána do večera, nebo od sedmi do čtyř? Akorád jsem předpokládal, že je tý holce tak 13, Chytilová tu na 16 nevypadá. :-D Pořád jsem si říkal, že kdyby sama už měla nějaký vztah, že by matku víc chápala. I tak mohl Švehlík ještě použít víc argument o tom, že matka má právo být šťastná a že i on ji chce dělat šťastnou. ()
16letý sebestředný fracek který si plete lásku s vlastněním. Až po nastěhování partnera maminky, který ji řekne co si o ní myslí jí dojde, co je to láska a co sobectví. Líbila se mi jedna část :" Ty nevíš že šťastnej člověk může mít rád stokrát víc,když miluje o jednoho člověka navíc.Ty si to představuješ jako hokynář, že mámina láska váží kilo a když se rozdělí tak na tebe zbude jen půl kila. Za herecké výkony si zaslouží všichni absolutorium. ()
Nabokov si mne ruce, a ja taky... :-) Ani hořky konec nesnizuje zabavnost teto tv inscenace. Janzurova ve vytecne kondici, Svehlik ok, a predevsim vsemu kralujici Miriam Chytilova, ktera to sehrala naprosto optimalne! Tak tohle opravdu pobavilo. ()
O tom, jaký průser se stal, když Janžurová nešla na potrat. ()
Zajímavé, ale s otazníkem na konci, což teda úplně moc nemusím... ()
Československý televizní film, v němž se ovdovělá matka dospívající dcery znovu zamilovala. Vzdorovitá, na matku přehnaně vázaná dcera Eva však od prvního okamžiku na sympatického nápadníka Martina Kalába žárlí a snaží se ho svým přezíráním a urážením z jejich domácnosti vypudit. Sobecká a osamělá Eva a skutečně zamilovaný Kaláb onemocní žloutenkou, jsou uvázáni na lůžko ve společném bytě a mají tak dosti času k sobě nalézt cestu. Časový interval v názvu inscenace označuje dobu, kdy je starostlivá a obětavá matka Marie I. Janžurová v práci a inteligentní A. Švehlík má prostor přesvědčit dívku, jež chorobně vyžaduje matčinu pozornost, aby respektovala skutečnost, že se s Marií mají rádi. V mimořádně působivé a mistrně panem Švehlíkem zahrané scéně, v níž pochopí, že Eva je zlá, tvrdohlavá a sobecká osoba, rezignuje na svou snahu se ji zavděčit. Pouze Kalábův rozchod s Marií a její smutek, donutí Evu přemýšlet o svém chování, avšak jak se podle otevřeného a nejasného konce zdá, je už pozdě. V komorním televizním dramatu socialistického panelákového stylu z běžného života od režiséra Adamce se ve výborné formě představili všichni tři hlavní představitelé a celkově se rozhodně se jednalo o velmi zajímavou podívanou s mnoha působivými momenty. ()
"On tě má tak strašně rád, že mě má kvůli tomu nerad..." Kvalitní psychologické drama s výbornými hereckými výkony. ()
"Máš to zapotřebí? Vždyť už je ti čtyřicet!" Na ovdovelú matku Janžurovú prehnane citovo naviazaná dospievajúca Chytilová je tak nadšená zo zoznámenia s jej novým vyvoleným Švehlíkom, až z toho dostane žltačku, ktorou pohotovo obratom nakazí potencionálneho otčima (mohli by sme mať nejaké múdre reči o inkubačných dobách, ale nebudeme). Po pobyte na infekčnom oddelení sa následne spoločne doliečujú pod starostlivým dohľadom Janžurovej, ktorá je ale pracujúca a tak denne v čase spomenutom v názve sa ponevierajú po byte pyžamách a županoch, pripaľujú hrnce, hrajú spoločenské hry, vedú filozofické reči a pokúšajú sa, jeden programovo a druhá proti svojej vôli, vytvoriť si nejaký fungujúci vzťah. On sa snaží, ona to sabotuje a útočí pri najmenšej príležitosti. Vynikajúca netypická konverzačka v uzavretom priestore, skvele napísaná a famózne zahratá. Obzvlášť mladá si silne koleduje o výchovný preplesk. Výtečné. "Máš mít naprostej klid na lůžku a mrskáš nohama!" ()
Smekám, skvěle zahráno! ()
Nevím kolik času ti dva strávili hádáním mezi sebou a podruhé na to koukat nebudu. Mimochodem, já se chovat ke své matce jako ten malý rozmazlený fracek, tak mi máma urve hlavu a hodí ji do kanálu. Dobrý výkon herců, ale dějově je to odporně statické, a tím vlastně i nudné. Ale hercům tu dvacku jsem chtěl skutečně dát. Ale za ten konec ani ň. ()
Příběh, který ze své podstaty zná hodně rodin. Buď po rozvodu nebo po ztrátě partnera si ten druhý najde nového a dítě se s tím neumí srovnat. Hlavně proto, že maminku či tatínka měli dosud pro sebe. Zvláštní je, že sama tvrdí, že má partu a přitom nedovolí matce, aby si taky někoho našla na trávení času. S Evou se ale dá mluvit. Nejvíc mě bavily ty dialogy mezi ní a Martinem Kalábem. Ty konverzační střety byly skvěle napsané a přitom Martin měl neuvěřitelnou trpělivost a stále se snažil vysvětlovat a vysvětlovat, rozumně, s argumenty a bez emocí. Leč, nedařilo se. Za mě ale výborná epizoda, skvěle napsaná a skvěle zahraná. ()
Reklama