Režie:
Carl RinschKamera:
John MathiesonHudba:
Ilan EshkeriHrají:
Keanu Reeves, Hirojuki Sanada, Tadanobu Asano, Kó Šibasaki, Rinko Kikuči, Džin Akaniši, Togo Igawa, Cary-Hiroyuki Tagawa, Neil Fingleton (více)Obsahy(1)
Rónin je samuraj, který ztratil svého pána a tím i svou čest, a jeho postavení na společenském žebříčku středověkého Japonska tomu odpovídá. Ještě mnohem níž však stojí lidé smíšené rasy, mezi něž patří i nalezenec Kai (Keanu Reeves), zčásti Brit, zčásti Japonec. Díky svým mimořádným schopnostem je vzat na milost skupinou bývalých samurajů, jejichž pán se stal obětí spiknutí, které připravili zákeřný Lord Kira a čarodějka Mizuki. Róninové chtějí Lorda Kiru porazit za každou cenu, jenže trumfy rozhodně nejsou na jejich straně. Dokud nezískají Kaie. I tak ale bude cesta za spravedlivou odplatou trnitá a jen málokdo z nich po ní dojde až do konce, který navíc může mít v souladu s japonskými tradicemi velmi trpkou příchuť. (Cinemart)
(více)Recenze (877)
Kurosawu ani Kobajašiho jsem skutečně nečekala, takže jsem si ten fantasy maglajz náležitě užila. A Keanu Reeves konečně pořádně zúročil svůj lehce exotický vzhled. ()
Původní příběh 47 róninů, jenž je inspirací tomuto filmu, znám moc dobře. Celkem jsem se bál, co z něj udělá báchorka v silném fantasy hávu a musím říct, že veškeré obavy byly zbytečné. Byť bych filmu samozřejmě vyčetl, že představil fantasy svět, který se nedočkal většího soustředění a svou podstatu jen nakousl, úhlavní příběh stojící za 47 róniny prostě udělal správný dojem. Ani ten přehodnocený Reeves mi tu tentokrát vůbec nevadil. Mělo to atmosféru, tempo, velkolepost a samozřejmě i úžasný vizuál. Dopředu jsem věděl, jak to asi dopadne a nespletl jsem se, ale originálně pojatá cesta k tomuto konci mě místy opravdu uchvátila a upoutala na jeden velký kolotoč emocí. Jsem spokojen. ()
Tak nie je to špatné. Ale ani nejak extra dobré. Potom filme ma pri slove honor začína už napínať, Honor my ass. Začiatkom trochu rozpačitý. stred solídny. Záverčná režba dobrá, ale prekvapivo krátka. Ǔplne záver debilný. A k tomu CH Tagawa tváriaci sa ako najväčšia piča. Keanu nie úplne presvedčivý. Určite som sa nenudil. A akciu som si užíval. Ale čakal som trošku lepšie martial art dôslednosť a záporáci nemusli skapať tak ľahko. TAkže dávam silné tri hviezdy. Nejakých 65-70% ()
Nečekal jsem od toho moc. Věděl jsem, že američané nedokáží zvládnout řádně film se samurajskou tématikou. I když například "Poslední samuraj" byla velmi světlá vyjímka. Velmi mi na tomhle snímku nesedla fantasy výplň a nekrvavost. Jako kdyby film měl připoutat do kin i mladší a naplňit kasy tvůrcům na úkor fanouškům klasických samurajských filmů. Fantasy výplň, která film táhne díky opravdu špatným počítačovým efektům nehorázně dolů mě odrazovala už od začátku. No a teď, abych nebyl jen kritický, tak bych i něco pochválil. Určité tradice, zvyklosti a kodexy samurajů tu měli velmi velký prostor, i když jejich dopad a věrohodnost táhla pohádkovst snímku dolů. Myslím, že tenhle snímek je takový experiment v mixování určitých žánrů a tématik (Fantaxy x Samurajská řezba). Osobně to jsou neskoubitelná témata, která by měla být raději oddělena. Keanu Reeves nijak výrazný a jeho role byla stejně důležitá jako role Hirojuki Sanady. ()
Zdá se mi že se 47 róninů snaží kombinovat Hollywood a japonská historická dramata, přičemž režizér u obou potlačil jejich typické znaky. Na samurajský epos je tam málo japonštiny, málo lyriky a filosofického rozjímání; na americké áčkové fantasy je tam málo akce a příběh nemá pořádné tempo. Což je škoda, protože příběh jako takový je zajímavý a výprava mu ještě dodává kouzlo. Těsně před koncem jsem filmu slíbil, že pokud dopadne jak se sluší a patří, tak mu v hodnocení trochu přidám. Na nadprůměr to ale nebylo ani tak. ()
Památka 47 padlých roninů, kteří se nebáli pomstít se i za cenu své vlastní smrti. Finále bylo asi nejzajímavější, Keanu se do této role velice hodil a po Cruizovi je druhým kdo se nebál natočit japonské samuraje. 65% ()
Nemám moc v láske filmy s Japonskými alebo inými hercami z Ázie lebo ich od seba neviem rozoznať, našťastie v Rhoninoch so ten problém nemal, možno aj pre to, že ide o film americkej produkcie. Čo je koniec koncov na filme aj vidieť. Na to aby išlo o historický film je tam priveľa fantastiky a na to aby išlo o fantasy je jej tam zas hrozne málo, taký priemer povedal by som. Ale našťastie Reeves je tu ako rytier na bielom koni aby renomé Amerického vnímania Japonskej kultúry aspoň trocha vylepšil a vyzdvihol tento film na mierny nad priemer. Celkovo a koncepčne príbeh nebol zlý a aj výprava a grafika je dosť na vysokej úrovni. Občas sa človek síce trocha nudí a aj to je vlastne jeden z mála nedostatkov filmu. Za mňa teda slabších 70%. ()
Myslel jsem si, že film z historického Japonsko bude dost atraktivní a plný vzrušujících scén, ale začátek na mě byl tak dlouhý, že když se film začal rozjíždět, už jsem se začínal těšit, kdy mu bude konec, abych neusnul. Efekty i prostředí byly fajn, ale něco tomu chybělo i přebývalo. Chyběly tam lepší dialogy Keanu Reevese a přebýval tam samotný Reeves. Pokud byl úkol jeho role vypadat tak, že do party Róninů nepatří, tak se mu to podařilo dokonale.. Říkal jsem si, že když hrál v obleku nějakého boháče v americkém městě, tak mu šly tyto role určitě lépe.. ()
Ach ta angličtina, z úst Japonců... ()
Jak vidí japonské historické tradice, atributy a mytologii samurajů americká produkce v 21.století. Paskvil mixující japonskou pohádku s historickou podívanou na bázi legendárního příběhu. Na 175 milionový rozpočet uboze nerozmáchlé a slibovaný pánprstenovský epos ze světa japonských bojovníků, kterým nás ubezpečoval šikovný střihač traileru se nekonal. Převládá nuda ještě větší než u pravých samurajských filmových dramat, postavy tlachají pořekadla dálného východu a Keanu Reeves se opět sere do martial arts. Škoda, rád bych totiž někdy spatřil ještě dobrý velkofilm o samurajích, pomstě, hrůzných válečnících v impozantních zbrojích, legendárních mečích kovaných za svitu Měsíce a řežbu, kde létají hlavy, ruce a nindžové. ()
Uvádět přeplácané trikové fantasy jako významný střípek japonské historie není příliš rozumné, všichni digitální příšeráci pak o to víc působí jako pěst na oko (stejně jako Keanu, angličtina a trapná nepřítomnost krve). Být to celé podáno odlehčenou dobrodružnou formou á la Piráti z Karibiku (naznačené třeba při útěku od Holanďanů), neříkám nic, ale ve vážně se tvářícím samurajském příběhu plném řečí o cti, oddanosti a pomstě? Výsledek kolísá někde na pomezí 2-3*, příliš nenudí a závěrečná bitva je velmi fajn, jenže většinou se furt jenom někam jezdí na koních a debatuje. ()
Moc pěkně natočené. Z traileru jsem se obával přehnané pohádky plné kouzel a magie, ale celkový film naštěstí nepůsobí tak zle. Nejsem si sice jist, jestli v legendě o 47 Róninech vystupuje míšenec, ale i tak to bylo příjemné pokoukání, i když Reeves byl trochu těžkopádný. ()
Čekal jsem poctivou samurajskou řežbu s připitomnělým dějem a ono to kupodivu mělo celkem oduševnělý příběh, což však paradoxně filmu v mých očích uškodilo - vědět před návštěvou kina, že místo akčňáku dostanu japonskou bezkrevnou pohádku (a to včetně "pohádkových" triků), asi bych do sálu ani nevstoupil. ()
Fantasy variace na 47 róninů. Hezky akční, s krásnou výpravou, herecky také OK, až tedy na Keanu, který tam tak trochu působí ... nepatřičně? A taky působí smíšené pocity. Každopádně mimo fantasy prvky se snaží působit poměrně historicky a neztrácí příčetnost. Tak či tak jsou to skoro dvě hodiny dobré samurajské zábavy, která neurazí. ()
No jo, jako akční slátanina docela dobrý, ale nějakou logiku, nebo drama v tom nehledejte. ()
Priemerné samurajsko-japonské vizuálne fantasy po americku, ...nič viac nič menej. ()
47 róninů je slušným fantasy filmem se sympatickými postavami, slušnými bojovými scénami a hezkými triky. Moc se mi líbila Rinko Kikuči, a to nejen vzhledově, ale způsobem jejího hraní. Jinak jasnými tahouny jsou ale Keanu Reeves a Hirojuki Sanada, kteří jsou opět bezchybní. Ve výsledku 47 róninů není sice nic světoborného, ale dívat se n to dá a rozhodně se divák pobaví. ()
Rozhodovala jsem se mezi slabou čtyři nebo silnou tři a volím druhou variantu. Možná po druhém shlédnutí změním, ale nevím. Film mě kromě začátku bavil, užila jsem si to. Akční scény byly perfektní. Ale obecně vzato moc nemusím filmy s japonskou a podobnou tématikou. Nezajímá mě jejich kultura apod. a hlavně jí nechápu. Proč dávám nakonec tři je především kvůli konci. I když vím, že to tak má být a prostě do tý jejich historie patří, nejsem schopná odpustit SPOILER: aby všichni hrdinové se hromadně zasebevraždili, protože to je pro ně čest. Jako pardon, ale mě to přijde strašně strašně trapný, ubohý a směšný. Mrtví samurajové totiž jsou víc užitečnější než živí, nemám pravdu? :P ()
Standardní dobrodružství o cti, odvaze a pomstě. Velkolepé, vážné, patetické, přímočaré, obohacené o fantasy prvky. Kino, 3D, prázdný sál, 70% (jsem 1018. hodnotící a dosavadní průměr je 65%). ()
Japonská kultura dostala svého filmového Van Helsinga, podobně slátaného a zručně udělaného, jen pro mne osobně poněkud méně zábavného. Délka by u takového dobře natočeného a exotickými atrakcemi nabitého snímku normálně neměla být problém... takže v čem je tedy ten problém? V nedostatku nadhledu a sebereflexe, no a v Keanu Reevesovi. Ten chlap je totální dřevo, které filmem projde s pokerovým ksichtem a úspěšně potápí veškerou snahu o emoce. Ve filmu je totiž spousta scén (a některé jsou velmi dlouhé), jejichž účelem je vyloženě zprostředkovat divákům citovou vazbu k jeho postavě, neboť soucit s jeho Kaiem je pro film nesmírně důležitý. Vytvoření tohoto citového "mostu" se jim tudíž v důsledku nedaří, a proto působí až zbytečně, jako by téměř kradly místo zábavným atrakcím. 47 Róninů se od samého počátku snaží být nejen exotickou, fantazií nabitou a s fantazií natočenou podívanou, ale i citlivým a dramatickým velkofilmem, v čemž však bohužel selhává. Jasně, není to jen chyba Reevese, ale i toporných dialogů, které mezi sebou některé postavy vedou. Ale emoce tak nějak chybí v uslzených princezniných a především v Reevesových scénách, když Kai jen monotónně a n-e-s-m-í-r-n-ě p-o-m-a-l-u odříkává to své, jako by kolem něho nebyl nikdo, koho se to týká (myslím si, že alespoň občas poznám rozdíl mezi úsporným a špatným herectvím - tohle možná bylo úsporné, ale navíc určitě i špatné; alespoň že scény s flexibilnějším Ôishim mají nějakou sílu, a naštěstí jich také není málo). Proto nakonec mnoho poeticky laděných a na pohled hezkých scén vyznívá do prázdna, až časem trochu nudí. Pověstný hřebíček do mrtvými city naplněné rakve (dej jim Pán Bůh věčnou slávu) zatloukl natahovaný závěr s nádechem tak trochu baladické romance, který je úplně hluchý a jaksi kazí už tak pošramocený dojem. Jinak Vám možná budou některé věci trochu povědomé: na scénáři se podílel Hossein Amini, který už dříve spoluvytvářel rozmáchlá vyprávění, jimž chyběl nadhled a sebereflexe; kostýmy dělala Penny Rose zodpovědná za Piráty z Karibiku, což je hodně patrné na ostrově nemálo připomínajícím proslulou Tortugu; hudbu zase složil Ilan Eshkeri, který nechá sem tam vzpomenout třeba na Zimmerovy mocné smyčce (nejen ty z Posledního samuraje). Celkově je 47 Róninů zručně natočený a především velice povědomý film, což je pro běžného diváka, jakým jsem i já, dobře. Bavil jsem se, to jó, ale bohužel ze zřejmých, výše uvedených důvodů méně, než jsem čekal. ()
Reklama