Režie:
Steve McQueenKamera:
Sean BobbittHudba:
Harry EscottHrají:
Michael Fassbender, Carey Mulligan, James Badge Dale, Nicole Beharie, Jennifer Butler, Lucy Walters, Elizabeth Masucci, Alex Manette, Hannah Ware (více)Obsahy(2)
Celosvětově úspěšný snímek Hlad (2008) režiséra Steva McQueena prostřednictvím extrémního případu vězně IRA a jeho smrtící hladovky analyzoval vztah individuální a společenské svobody jednotlivce. Ve filmu Stud je hlavní hrdina Brandon v naprosto opačné situaci než Bobby Sands, hrdina Hladu - je to úspěšný a finančně zajištěný mladý muž žijící v současném New Yorku s absolutními možnostmi. I přesto, že jeho sociální status je velmi vysoký, Brandonova vnitřní spokojenost a svoboda jsou deformovány do sexuální závislosti a společenské i osobní frustrace. Stud je mrazivou analýzou vyprázdněnosti současné produktivní generace, ve které se neschopnost lásky, citu a komunikace s ostatními transformuje do patologické závislosti na cyklicky se opakujících sexuálních aktivitách. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (819)
Jak utéct realitě? Skrze sex, hrající hlavní roli. Sex jako vášeň, sex jako apatii. Sex jako radost, sex jako nenávist. Sex jako nutnost, sex jako zbytečnost. Jako sobeckost a zároveň altruismus, svobodu a vězení, sdílnost a mlčení, upřímnost a přetvářku. A přitom: život zdaleka není jenom o sexu! Fuck. Teď si to přeberte... vážně tuhle artovou pecku s Fassym (ne)chcete vidět? ()
Odpudivý Fassenbender, mávající neholeným čurákem, sjíždí internetové pornáče, děvky, touží vykropit svou ohyzdnou sestřičku, sem tam se projede metrem a jinak jen tak čumí. Rázem je tu z toho generační zpověď frustrovaných třicátníků, až se jeden pomalu bojí vystrčit hlavu z baráku, aby ho náhodou někdo anonymně a bez lásky!! neopíchal. No já jsem v pohodě, všechny jsem je vždycky strašně miloval, a proto jsem se hodinu a půl jen bezvadně nudil. Naštěstí jsem si mohl ve druhém okně pustit to Hot horny anal teen live cam, a tak se to celkem dalo celkem přežít. No nic, ještě se projdu nahý po bytě a pak brnknu LIVINGDEADově sestře, jestli nechce jít do bordelu. ........................................... Pardon, trochu jsem se zahleděl do blba. Už se docela těším na sterilní generační zpověď frustrovaných liliputů. Pan Jackson už prý začíná stříhat. ()
Půlnoční kovboj pro 21. století. Stejná témata, stejná síla, jiné řešení. Ale i tak velmi komplexní a sugestivní studie odcizenosti, prázdnoty a hledání slastí v metropolích dneška. ()
Nepamatuji si, kdy naposledy mě nějaký film takhle moc emocionálně rozsekal. Při sledování McQueenova Hladu mi bylo špatně fyzicky, Shame má pro změnu silný dopad na psychiku. Pokud jsem si u režisérova debutu stěžovala, že některé scény jsou přece jen příliš zdlouhavé, u Shame už se McQueen alespoň trochu ovládal a podobné delší záběry tu sice jsou, ale ani na vteřinu se u mě nedostavil pocit nudy. Jistě, pro konzumního diváka to není, milovníci pomalejšího tempa vyprávění a hlavně filmů, které ukazují bolesti dnešní společnosti a vyvolávají silné pocity, budou nadšeni. O výkonu Michaela Fassbendera už bylo řečeno mnohé a jeho nenominování na Oscara mi dosud nedává spát. Po zhlédnutí Studu znovu a hlasitěji volám: "SHAME on you, Academy!", a smekám před úchvatným výkonem mého nejoblíbenějšího herce. ()
Zlatý Lev - výběr ()
Krok za krokem k sebedestrukci. Žít pro sebe. Bez závazků a bez významu. Cynickou masku už ani neodkládáme, láska neexistuje a sex nás ničí.V zásadě s McQueenem souhlasím a těší mne, že nijak neslevil ze svého chladnokrevně pozorovatelského stylu, kdy s lidským tělem pracuje jako s výtvarným objektem spíše než jako se schránkou na emoce. Ty na povrch proniknou jen párkrát a jakoby omylem. Brandon se jim jinak důsledně brání a jenom díky sestře, jediné osobě, k níž skutečně něco cítí (snad zodpovědnost), si uvědomuje, jak křehký je krunýř, který ho ochraňuje. Vlastní zranitelnost tvrdohlavě (a se zničujícími následky) odmítá akceptovat. V jeho světě se striktně vymezenými pravidly pro ni není prostor. Odvážně dlouhé záběry – vyjma zhuštěného a strhujícího úvodu a finále – jsou nepříjemné tím, že po většinu času nepřejímají hledisko žádné z postav, jež tudíž nevyprávějí příběh, nýbrž jsou studovány. Cílem „neempatického“ snímání ale není verismus (ani voyeurismus). Kompozice záběrů naopak prozrazuje promyšlený plán. Brandon a Sissy se v záběru doplňují, jako kdyby šlo o jednu osobu a její dvě tváře (prázdný prostor vedle detailu Brandonovy tváře v baru například vyplňuje sestřin zpěv). Fassbender dál s obdivuhodným nasazením pracuje na tom, aby nebyl zaškatulkován jako tuctový hezoun. Když už něco, jeho duševní i tělesný full frontal z něj činí naději pro pornografický průmysl, nikoli lamače dívčích srdcí. Film samotný nicméně pornografický není. Neprovokuje mírou obsažené nahoty, ale přirozeností, s jakou k lidské sexualitě přistupuje – tím, že se v divácích nesnaží vzbudit pocit studu za obnažené tělo. Poukázání na normálnost sexu a nahoty napovídá, že Brandonova nenormálnost netkví (jenom) v jeho posedlosti ukájením. Jde o jeden z mnoha symptomů choroby zlhostejnění, kterou trpí celá společnost. Apendix: Stejně jako Hlad, nechci ani druhý McQueenův film v dohledné době vidět znovu. Zničující totiž Stud není jenom pro protagonistu, ale i pro diváka. 85% ()
Miluju ten pocit čiré radosti z toho, JAK je film natočen. Shame je precizní depresivní drámo a Fassbender se definitivně stává současným nejzajímavějším "mladým" hercem. ()
Skvelý Fassy, možno ešte lepšia Carey, dva úchvatné dialógy natočené na jeden záber a halda "artových" klišé (najmä tie stratené, s realitou nekompatibilné postavy so sebadeštrukčnými a potlačenými gay sklonmi - zííííííííív!). Samozrejme sa dá argumentovať, že tá celková prázdnota je hlavnou ideou, ale... ()
V tomhle filmu se objevila druhá nejvýraznější role, kterou jsem v tomhle roce viděl. Po Ryanovi Goslingovi ve filmu Drive tak nyní Michael Fassbender ukázal, co je skutečný herecký výkon, za který by si zasloužil minimálně dva oskary. Za herecký výkon a za obětování, které filmu dal. Tohle obětování je totiž opravdu OBĚTOVÁNÍ. Stud je totiž neuvěřitelně těžce stravitelný film. Psychologicky náročný na sledování, ale o to více uvěřitelný na postavy. Vypráví totiž klasický příběh o tom, jak si stěžujeme, když něco nemáme a jak si stěžujeme, když nám to něco chybí, klasicky hozeno do extrému. Výborný příběh, ale je potřeba se nebát a dívat se na téma sexu z trochu jiného úhlu...a hlavně, chtít porozumnět. ()
║Rozpočet $6,5milióna║Tržby USA $3,909,002║Tržby Celosvetovo $19,074,000▐ Anglicky chladný štýl podania, ktorý vás nevtiahne do deja ako by mal a to sa Fassbender môže aj zodrať. /40%/ ()
Moderní muž na křižovatce neschopnosti projevovat své skutečné city (milovat) a obrovské vnitřní energii, která se potřebuje vybít skrz animální choutky. Famózní výkon Fassbendera, pevná ruka McQueena a hudební podkres, který budu následující týden bedlivě studovat. A zbytek? Není co říct, buď vás film osloví nebo ne. Mě oslovil, neznechutil, nevadilo by mi si ho pustit ihned znovu a současně čekám, zda ve mě ten film dokáže ostudně, ale ostudně dozrát. PS: po bundě z Drive, je šála hlavního hrdina další "skoro už kultovní" kus oblečení za rok 2011... ()
Scénář: Steve McQueen, Abi Morgan .. Stydim se! ()
O čem Evald Schorm vyprávěl už v šedesátých letech, o tom nyní točí Steve McQueen, jen roli Jana Kačera hraje (typově stejný) Michael Fassbender a místo šedavého Československa mate luxusními neony New York, vnitřně vyprázdněné životy se ovšem žijí stále dál. Emočně velmi působivá sonda dovnitř prázdnoty a samoty západního člověka (paradoxně žijícího uprostřed velkoměsta), z níž se lze na chvilku vytrhnout jen mezním činem. Film dokumentující civilizační dynamiku, jež dovedla naši individualistickou společnost až do stavu reprezentovaného fenoménem singles, tedy na práh jejího vlastního rozpadu... ()
Montek ve světě, kde není žádná Kapuletová aneb náladotvorný film skrze generační výpověď o single(s), samotě, sexuální závislosti a... notorickém nezvedání prkének. ()
Umělecký mrd nedokážu ocenit. Furt tam hraje smutná klasická hudba a Fassbender mrdá a dělá cumshotový ksichty do kamery v hyperdlouhých, nudných scénách. Vidět to v kině, tak si podřežu žíly. Doma jsem si u toho příjemně pokecal a z děje mi opravdu nic neuteklo, a navíc McQueen není dřevo a ta běžecká scéna se mi líbila. Samota z toho filmu úplně čiší, což byl podle mě účel, jen všeho moc škodí. ()
Stud sice vypráví o dvou sourozencích, introvertovi, který imploduje, a extrovertce, která exploduje, ale mnohem důležitější je pro jeho pochopení vztah Fassbendera a jeho šéfa Davida. Málomluvný Fassbender definuje svou postavu zhruba uprostřed filmu, kde prohlásí, že záleží na činech, ne na slovech. Tím se zřetelně liší od svého šéfa, kterému jede pusa neustále, ale nikam to nevede. Všechny holky končí u Fassbendera. Jeho šéf oproti tomu mluví takřka bez přestání, snaží se pořád něco pochopit nebo rozebrat, a možná proto je tak neúspěšný. Není to tedy tak, jak se občas říká, že Fassbender žije nějaký banální nebo povrchní život – on si jen uvědomil, že ten povrch je vše a je zbytečné se snažit jít za něj. Stud je tím pádem velmi filozofické dílo, protože ukazuje, že věci jsou skutečně takové, jak se nám jeví, i když nám takové nepřipadají (většina filmů je naopak stížená permanentní paranoiou a neustále nás nabádá k tomu, abychom nevěřili vlastním očím a spolu s hlavní postavou dospěli ke zvratu a odhalili nějaký komplot). V tom spočívá rozhodující změna pohledu, kterou musí divák Studu udělat: povrch tu nepředstavuje překážky, které nám brání v přímém přístupu k zobrazované realitě, ale je naopak samotnou realitou – nebo, abychom to vyjádřili staromódními filozofickými pojmy, jeho status není epistemologický, nýbrž ontologický. Proto bychom měli přikročit opačným směrem – ne se odtáhnout od povrchu a vizuální bohatosti filmu a obrátit se k něčemu smysluplnějšímu, co se skrývá za tím, nýbrž plně postoupit k povrchu, z něhož se realita skládá. Kdykoliv se tím Fassbender neřídí, třeba na rande s černoškou, jíž se otevře ve snaze navázat s ní hlubší vztah, dopadne to katastrofálně. ____ Zásadní problém Studu je nicméně v tom, že se stává tím, proti čemu bojuje. Vypráví příběh vyprázdněného, povrchního muže, a dělá to jak jinak než vyprázdněně a povrchně. Vykreslení hypermoderního, vertikálního New Yorku a jeho smutných, anonymních obyvatel tak přechází i na film, který je rovněž smutný a poněkud malátný - jeho flow je místy líná jako veš. Řešení této možná nejklasičtější pasti, do níž může filmař upadnout, je přitom velmi jednoduché: vybrat si atraktivní téma. To sice rovněž infikuje film, ale ten bude logicky atraktivní a přinejmenším působivý a zajímavý. Asi nejlepší dva příklady této situace dávají Takový normální zabijáci od Stonea a Felliniho Sladký život. Stone svůj film charakterizoval jako satiru obžalovávající násilí, jenže ho natočil příliš násilně, než aby násilí pouze odsuzoval. Inspirovali se jím i někteří zločinci. Totéž platí pro Sladký život, v němž Fellini snímá masku nejrůznějším podobám bohateckých hrátek, ale sám neskrývá, že do tohoto světa v podstatě sám také náleží podobně jako jeho hrdina Marcello, takže se pak římskokatolická církev nemohla shodnout, jestli film odsuzovat, nebo opěvovat - někteří duchovní svým ovečkám radili, aby se ho vyvarovali, zatímco jiní vyzdvihovali jeho kritiku vyšší společnosti, jejíž povrchní zbožnost není založená na skutečné víře. Jak Stone, tak Fellini tak sice svými filmy infikovaly to, co kritizují, ale protože si vybrali atraktivní téma, dodali svým filmům na jednoznačné působivosti. Oproti tomu Steve McQueen ve výběru tématu malinko selhal, poněvadž být zločincem na útěku nebo italským seladonem je přece jen zajímavější než se stát introvertním chlapíkem z N. Y. Možná to tedy není tak, že příběhy se beztak pořád opakují a podstatné je tedy samotné jejich provedení, ale naopak už samotný výběr tématu v předprodukční fázi je tím nejklíčovějším rozhodnutím, které není radno podcenit. Platí to i v jiných o oborech, třeba ve stavebnictví máme největší možnost ovlivnit výši nákladů, včetně dalších vlastností stavebního projektu a jeho rizika, v prvních etapách už někde v předinvestiční fázi. Pak už je často pozdě. () (méně) (více)
Jestli na ČT art nedávali nějakou osekanou verzi, tak je to přinejmenším... osekaný. No tak aspoň že ne všechno. Snad bude remake. Nebo radši víc. Tipy na obsazení zašlu obratem. ()
Sex bez lásky je utrpení. Sex z lásky je oslava lásky. ()
Jako cist v trinacti dekadentni basniky, s tim rozdilem, ze tyhle dvere uz znovu neotevru. ()
// Distribútor: Fox, Searchlight // Počet premietajúcich kín v USA: 95 // Otvárací Víkend USA: $349,519 // Life is Diveristy ........ 90%. ()
Reklama