Režie:
Gareth EdwardsKamera:
Seamus McGarveyHudba:
Alexandre DesplatHrají:
Aaron Taylor-Johnson, Bryan Cranston, Elizabeth Olsen, Juliette Binoche, David Strathairn, Ken Watanabe, Al Sapienza, Sally Hawkins, Brian Markinson (více)VOD (5)
Obsahy(2)
Nejznámější impozantní monstrum na světě se ve filmu postaví proti zlým nestvůrám ohrožujícím samou existenci lidstva, kterým vdechla život vědecká arogance lidí. (Warner Bros. CZ)
Recenze (1 625)
I přes značné scénáristické faily silný un-fail. Až prdelně temný film, který se díkybohu nesnaží zavděčit veškerému publiku, jako převážné množství moderních blockbusterů, a řídí se větou "Tady to máte, pokud se Vám to nebude líbit tak si naserte". Herecky a emotivně precizní (do příchodu Godzilly) a vizuálně a pompézně úchvatné (po příchodu Godzilly). Já jsem dostal to co jsem čekal a nezbývá než v záplavě všech těch Řiťformerů a Para-ne-normalních Aktivit vyhlížet druhý díl. BTW.: Jsem jediný kdo chtěl dát Godzille spíš pusu kvůli její roztomilosti, než aby se jí bál? Né vážně... která z oblud má tak roztomile tlustý nohy? ()
A ta Godzilla je kde? A ví Ken Watanabe, že tu hrál? Teď vážně nevážně. Jako divák jsem zklamán. Chtěl jsem film o Godzille a ne videonávod na kurz společenské konverzace, na tuctovou americkou rodinku, na cypa, co zachranuje malý asiaty, atd. Film je vlastně plný banalit, které se tváří vážně a seriózně a snaží se seč může oddalovat orgasmus finále s Godzillou. Jenže to nefunguje. Konečný výsledek je hloupý a těžkopádný film a jen několik minut diváckého nadšení nad některými efektními záběry přerostlé ještěrky. Nejsem filmový odborník, takže se mi Lima může vysmát dle libosti. Ale zfilmovat Godzillu je třeba jinak. Nikdy bych to neřekl, ale Emmerichova chujovinka byla vlastně zábavnější než toto. A nejde jen o "zábavu" pro nenáročného diváka, co u obrazovky chřoupe popcorn a s partou probírá objemovou strukturu dámských ňader. Nová Godzilla nefunguje a nedrží pokupě. Jinak vše už shrnuli Flanker a gudaulin. ()
Po vysokých hodnoteniach profi-recenzentov a nižších hodnoteniach bežných divákov som akosi nevedel, čo si o Godzille myslieť. V konečnom dôsledku sa moje pocity nachádzajú niekde medzi tými dvoma skupinami. Godzilla nemá čím prekvapiť, je jednotvárna, predvídateľná, klišovitá, ponúkne vám len to, čo ste očakávali, ale všetko ponúkané je natočené kvalitne, s precíznosťou. Bohužiaľ som dúfal v maximálne odtrhnutie z reťaze (viz Pacific Rim) a v kútiku duše vyčkával, kedy režisér predostrie niečo, čo ma trocha očarí, niečo, pri čom si poviem, že toto som skutočne nečakal. Bohužiaľ, nič podobného nenastalo a preto som miestami pociťoval nepríjemnú nudu. ()
Klasický blockbuster. Spíše průměrné až podprůměrné kvality. V záplavě stále nových pokusů o zfilmování příběhu jednoho z nejznámějších filmových monster, je zde cítit určitý pokus o invenci. Zdejší Godzilla je totiž vyložený dobráček, co se snaží lidem pomáhat a zachránit je před novou hrozbou superpříšer žíznících po radiaci. Když už Godzilla rozšlápne nějaký ten baráček, je to vyloženě omylem, v důsledku nemotornosti. Tradiční pochroupání si na soupravě metra tak nečekejte, protože i Godzilla může být kladným hrdinou. Nicméně svou vizáží se příšerka roku 2014 výrazně podobá původnímu japonskému originálu z roku 1955. Exhibici přerostlých tyranosaurů zdá se na čas odzvonilo. Společně se zapojením několika japonských lokací a japonských herců, lze tento filmový kousek do určité míry chápat jako návrat ke kořenům. _____ Jako klasický nešvar všech podobných filmů se zde znovu objevuje mělkost všech postav, jejich nezajímavost a zbytečnost. Veškeré dialogy a neakční scény jsou nudné a o ničem. Jediný pozitivní záblesk je ukázání hodinek japonského vědce americkému generálovi. Hodinek, které se zastavily 6. srpna 1945. Asi nejsilnější možné varování před použitím jaderné zbraně. Vše ostatní je scénáristický zmar. Neúměrně natažený filmový prolog s rodinnou tragédií, je naprosto nudný a zbytečný. Okatá snaha propojit nějakým způsobem životní osud hlavních hrdinů s hlavním filmovým motivem vychází zcela naprázdno. Jediný výsledek je, že má člověk po prvních 20minut neustále potřebu odejít od projekce. Nicméně pokud vás rajcují pohledy na velemonstra demolující města a pády bezvládných amerických stíhaček do moře u vás probouzí zvýšenou produkci adrenalinu, nemusí být tento film špatná volba. Ale já dávám 40%. ()
K plnému pochopení a hlavně (d)ocenění Edwardsovi Godzilly je třeba znát, vnímat a akceptovat širší kontext. Jde o film od fanouška a znalce, jen svou nepřiznanou sequelovostí naráží u diváků, kteří od něj čekají něco, co by mělo obstát de facto na producentské bázi rebootu. Edwards mistrně pokračuje v tradici, kterou za posledních 60 let snad doslovně porušil jen Emmerichův příspěvek, na kterém jsem ovšem na druhou stranu nekriticky a trochu polo-dementně vyrůstal, těžko ho proto ze série vyřadím. Nejnovější uchopení není ale fascinující pouze znalostí kinematografické historie a tématu kaiju, ale i výborně strukturovaným, seriálovým stylem narace poznamenaným vyprávěním a režijním uchopením nejen vizuálním, ale především zvukovým. Sound design i Desplatův hudební doprovod dělají subžánru monster movies stejnou službu, jakou mu odvedli před pár lety J.J. Abrams s Mattem Reevesem v pohledu na subjektivní vnímání znázorňované pohromy. Del Toro by se mohl učit. ()
Monstrum si to dává s Kalju v robotím stylu! Godzilla mi přinesla přesně to, co se dalo čekat od loňského Guillerma, akorát bez minuty nudy a s perfektním napětím. Jo, dá se tam najít klišé, patos a nelogičnost, ale oproti předešlým zklamáním je toho tady v Godzille jen stopové množství. Navíc, parádní ozvučení a několik scén, které poukazují na talent Garetha Edwardse (viz. např. dvě scény výsadků, lekačka s ptáky,...). Já jsem si tento film opravdu užil a z kina jsem odcházel po dlouhé době nadšený z toho, že jsem nemusel na nic pičovat. 3D naprosto nerušivé, nicméně počet efektů se blíží k nule, takže opět zbytečné. Celkově tam chyby jsou, né že né, ale takhle si já představuju popcornovou zábavu, která navíc drží divákovu pozornost a nechává ho parádně nadrženého na to, co má přijít. Valte do kina, neprohloupíte! Na tohle určitě Transformeři mít nebudou. Doporučuju! 90% ()
Obřích příšer bořících města není v kinech nikdy dost a tahle je přeci ta nejslavnější, proč jí tedy raději v kině minout? Zatím nejznámější i divácky nejvstřícnější Godzilla od Emmericha nemusí mít vůbec strach z nové větší konkurence. Další remake japonské klasiky, jak už je v poslední době zvykem, sází hlavně na reálnost a v druhém případě netradičně na postavy. Megamonstrum je spíše pozadím lidských příběhů, konec konců i takhle občas blockbustery fungují a baví, jenže to by Vám hlavní hrdinové nesměli být ukradení ve všech ohledech, takže dramatické momenty pouze nutí koukat na hodinky, kdy už přijde ta pořádná řežba. Obecně se dost trikové scény skrblí, obří ještěrky sice při soubojích jedna druhou nešetří, bohužel z pohledu diváka vidíme pouze jejich epický nástup a zbytek zápasu už jen v několika záběrech v televizi. Samotná hutná atmosféra, která provází většinovou část stopáže, alespoň řádně připraví půdu pro slibovaný epický závěr. Ale ten už nezvládne vykompenzovat jemu předcházející průměrnost, jelikož sám o sobě nabídne „pouze“ technickou bezchybnost či úctu k japonskému originálu, jenže žádnou originalitu nebo výjimečnost. Režisér Gareth Edwards natočil, co přesně chtěl, producenti ani studio mu do toho nejspíš skoro nekecali, což s ohledem na rozpočet klobouk dolů. Vznikla z toho zajímavá a netradiční popcornovka, jež uspokojí velmi malou část publika. ()
Má slabost pro kaijū eiga (DPČ, Gojira v kině!!!) je veliká, nicméně lidský faktor (jako obvykle) všechno zkazil. Vyházet z filmu lidské postavy a nechat je pouze v roli stoických statistů jako byl dr. Serizawa, byly by to na skoročisté 4*, takhle smůla. Hlavní hrdina byl totiž příšerný po všech stránkách, totální herecké dřevo a jeho linie debilní. Kdyby ve světlech ramp a tmě výpadnu elektřiny raději zůstal jeho otec, lépe napsaný i zahraný, tak bych výrazně lépe zkousávala, že se tam lidi o něco snaží. Statečný černoch v autobusu olol. Naproti tomu skvělá monstra, záběry i cit pro gradaci soubojů. ()
UPGRADE 2018: No jsou tu hezké momenty a zajímavé je, že většina soubojů probíhá jaksi mimoděk, !mimo kamery", ale .. ale šlo by to určitě i líp. ----- První třetina filmu totálně zbytečně americky šablonovitá, zbytek naopak překvapivě až moc jdoucí na ruku japonským origins. Dohromady tvoří stejně překvapivý antiblockbuster jako nedávný Noe. Ale každopádně je velkolepá (a sakra nudná) ()
Nějak mi uniká, komu jsem v tomhle filmu měla fandit. Lidem, tzn. civilistům, kteří zmateně pobíhají sem a tam, a vojákům, kteří přemýšlejí vším, jen ne hlavou? Godzille, která při své vrcholově predátorské honbě za Mutem a Mutem, dvěma stejně starými tvory, jež se chtějí akorát spářit a přivést na svět mladé, způsobuje miliardové škody na majetku a statisícové škody na životech?! Nebo snad Mutovi a Mutovi, kteří likvidují (ať už chtěně či nechtěně) vše, co jim stojí v cestě?!? Mnozí považují Emmerichovu "Godzillu" za komedii. Budiž, ale aspoň si (ostatně jako většina Rolandových filmů) nehraje na nic sofistikovaného, a tudíž se dá i na strašáky typu klišé, nedomyšlenost, hloupost apod. nahlížet s rezervou. P.S.: A co ta hudba?!? Pokud náhodou ctí nějaký původní Godzilla-motiv, tak se omlouvám, ale jinak je to do nebe volající vykrádačka Dannyho Elfmana (od původních "Batmanů" po "Karlíka a továrnu na čokoládu") a dalších významných skladatelů. ()
Vidieť tento snímok v kine tak som pravdepodobne naštvaný a sklamaný. Jediné, čo sa tvorcom podarilo, je vernejší obraz Godzilly tak ako si ju pamätám z japonskej verzie roku 1954. Po obsahovej stránke je to však bieda s nulovým emocionálnym nábojom a s absenciou nejakého nápadu, ktorý by snáď mohol zaujať, dobrodružne posilniť a film posunúť k nadpriemerným číslam. Akcie tu bolo požehnane, to áno, len škoda, že sa tie najzaujímavejšie scény boja Godzilly s veľkými chrobákmi odohrávali skoro v úplnej tme, možno chceli tvorcovia ušetriť, neviem, mňa to však riadne otravovalo. Ani čo sa týka atmosféry to nebolo bohviečo, nedávno dávali v telke Jurský park (1993) a to aj keď som to už videl snáď 100 krát, som bol napätejší omnoho viac. Celkový dojem teda moc neoslnil, vidím to na slabučký priemer, ale s prižmúrenými očami a zaťatými päsťami podotýkam. 50/100 ()
Viděno ve 3D. Odpočinková záležitost na jedno použití - nakoupit popcorn a colu, vypnout mozek a ty dvě hodiny si prostě užít, tak nějak bych to viděl. Film je to samozřejmě blbý až hrůza, ale právě v tom je ten vtip, a osobně jsem se pobavil více než dost. Třeba ten japončík s talentem říkat všechno strašně pateticky ve mně pravidelně vyvolával výbuchy smíchu. Design příšer hodnotím jako mimořádně působivý, taktéž celkové technické zpracování; naopak obsazení mi přišlo dost hrozné (nemluvě o tom, že samotné postavy mi byly v podstatě lhostejné a bylo mi šumafuk, co s nima bude - to je rozhodně špatně). Nepřekvapivě výborný je soundtrack Alexandra Desplata, mého velkého oblíbence - aktuálně to poslouchám a hodně mě to baví. Já jsem si tento film užil, i když by mohl být kratší - dvě hodiny jsou na takovou blbost po mém soudu přece jen trochu příliš. Dát tomuto filmu méně než 3 hvězdy mi nepřijde fér - za mě osobně velkorysé 4 *. ()
Ze všeho nejvíc mi Gojira připomínal(a) něco takového, jako kdyby sir David Attenborough vytvořil přírodopisný film Ze života MUTA, a kde jako vrchol všeho, vzhledem k věkovému ratingu, ani monstra nekopulují. Ve stejném duchu je zvrácený i název filmu, podobně debilně by se mohl například takový M.A.S.H. jmenovat Klingerovy patálie. Kdykoliv (tedy téměř nikdy), když se náhodou zjevila na pikosekundu Godzila, tak buď byla tma, nebo pršelo, nebo... ano, správně, pršelo ve tmě, tedy bylo hovno vidět a já čekám, kdy při dalším znovunatočení se konečně tvůrci rozhodnou monstrum udělat neviditelné, a bude klid. Ušetří se za catering pro muže v županu a zbyde více petrodolarů a jenů pro nudnou vatu... rozuměj, srdceryvný, rodinný, generační příběh. U Godzilina pohlavního ústrojí, takový nudy na jedný hromadě, zažít to ještě jednou? Jóóó, to vadí, to vadí... Navíc mi byly postavy dokonale u prdele. Stejně jako hemzy místní jelity, které mají plnou mordu keců o poctě nějakým filmům z doby kamenné... víte, co si o poctách myslím, že? Ještě to mohlo být černoblbé a zvukuprosté, to bych pak ještě slyšel něco artových kydů a dozvěděl se, že kdejaký místní debil chodil do školy s Busterem Keatonem... no, nechám vulgarit, zklamání roku. ()
Mega Saurus vs. Giant Pterodactyl! Je to hloupé úplně stejně jako Pacific Rim. Což je ale u Godzilly tak trochu průšvih, protože ona taková být očividně nechce a podle trailerů taková ani být neměla. Bohužel, je, a tam kde ze své hlouposti dělal Pacific Rim přednost - vůbec se nebral vážně, a s nadhledem chrlil epicky vychutnanou akci a konstantní hláškování, tam se Godzilla bere vážně přímo smrtelně. I když je v podstatě o tom samém - obří monstra se řežou (ale na rozdíl od PacRimu to skoro není vidět a ani to není moc efektní), a lidé kolem se jen dívají a mimo záběr nejspíš hynou po stovkách, a nikoho z diváků to vlastně vůbec nezajímá. A nad logikou toho proč a jak se tady řežou, a proč se ti lidé jen dívají a nebo když už, tak dělají naprosto nesmyslné věci, raději vůbec nepřemýšlet. Ani nad tím proč je vlastně zbožštělá God-zilla takovým lidovým hrdinou. A vlastně pokud jste neviděli filmy předchozí, a to nejen ten první šedesát let starý, ale i mnohé z těch následujících, tak se raději nesnažte přemýšlet vůbec o ničem. Protože tohle je film tak fandovský, až mu to dost škodí - tolik motivů a charakteristik monster a postav odkazuje na staré díly (přičemž třeba ten nejstarší se dal brát mnohem seriozněji a "nebéčkově"), ale jako samostatný "origin" to příliš nefunguje. 6/10 ()
Videli ste Godzillu? Zrejme asi len Americkú verziu z 1998. Emmerich to hral na realistický film a pridal tam vtip. Bodka. A celé to dopadlo funny :/ Gareth Edwards čo by fanúšik si natočil svoju verziu na počesť originálneho filmu a celej showa série. Ďalej len poznámky obsahujúce spoilery. Godzilla ako good guy vs. iná príšera/y ako tá/í zlí. Iná Godzilla čo sa tela týka, hrubé nohy ako dinosaurus a žiaden ožiarený varan. Plameň z úst, rádioaktivita. Hudba pripomínajúca staré japonské filmy, prostredie, ktoré sa snaží priblížiť exotickú atmosféru a samozrejme vata. Tá je ako inak zložená z rodinnej linky a dialógmi, ktoré len sú, no nič nedajú. Taká povinnosť. Godzilla nemá byť realistická a inteligentná. Je to monster movie a od takého žánru sa očakávú len akčné, bojové scény a ničenie všetkého naokolo. Krásna pocta Japonským filmom v hollywoodskom šate. Kto je sklamaný tak neviem čo čakal. Je to tak správne tupé, trikovo dokonalé a hlavne zábavné + atmosféra z prvej polovici filmu solídna. [Videl v Kine] ()
Tak jdu právě z kina, v tuhle chvíli za 2 hvězdy. Film mě totiž opravdu moc nenadchl. Asi nejvíce mě vadily naprosto nulové emoce. Přestože se herci snažili, ke mě nedorazilo absolutně nic. Také mi přišlo, že se divák neměl s čímkoli/kýmkoliv ztotožnit. Prostě jen koukal na hybajici se obrázky... Během psaní tohoto komentáře přemýšlím jestli nejsem na tu novou godzilu přespříliš tvrdý.... Tak nelením a zkouším si film od začátku přehrát znovu. Samozřejmě bez donebevolajicich hovadin, na které již upozorňuje uživatel Enšpígl. A ejhle... Já si tenhle "nadupanej" filmeček nemůžu vůbec vybavit. A to jsem ho dokoukal sotva před 20minutama. Matně si pamatuju obtloustlýho dinosaura a dva hybridní naspeedovaný pavouky který si hrajou na zemi na babu. A na konci ten tlusťoch překvapivě pavouky zapikal, i přes to, že jeden z nich uměl létat. Takže mi nezbývá než být v hodnocení ještě přísnější. Takže za mě 30% a jedna hvězda (za hudbu). ()
|75%| Shédnuto v kině ve 3D. Tak abych se nejprve vyjádřil k verzi 3D. No, poslední dobou mě to fakt nebaví, je to zbytečné, efektů málo, zde snad skoro žádný nebyl – alespon jsem nezaznamenal. Na tuto trojrozměrnou verzi jsem nechtěl jít, ale jiný čas kina mi bohužel nevycházel. Přesto jsem to přežil a film jsem si už i tak. Emmerichova verze z roku 1998 byla slabší. Hodnotil jsem na koukatelný průměr 3 hvězdy – 57%. Tam mi to přišlo dost pohádkové a až moc komediální, zejména konec. Zde to mělo vážný ton bez nějakého humoru, což jsem rozhodně ocenil. Sice se to nedá nazvat jako nějak extra katastrofický film atd, ale přesto se to vydařilo. Efekty a ničení Godzill bylo skvěle natočeno. Tím mám i na mysli skvěle zpracovaný zvuk. Jednak řvaní příšer, ničení a dunění. Takže až film vyjde v dobré kvalitě, určitě to bude v mém domácím kině pěkně znít. Atmosféra zde ani není cítit, možná trochu na konci, ale velký problémem to není. Jedinou chybou, která zde byla zásadní, ale až tak film nenarušila- přesto však to bylo znát, byl příběh. Příběh nebyl skoro vůbec využitý. Ještě úvod byl solidní. Příběh otce hlavního hrdiny, to však nakonec už neměl takový význam v průběhu filmu pak. Chtělo to více podrobností o Godzillách, hlubší nádech něčeho atd. Emoce zde nebyly, ani jsem je teda necítil. Nevadí. Emoce tu nemusí být páč je to film, který je pojat vážnou notou. Tempo je v první půlce pomalejší, ale problémem to není. Efekty a všechno ostatní jak už jsem zminoval je naprosto perfektní. Film je ubrán úplně jiným směrem než Emmerichova Godzilla. Vojenské taktiky a pokusy zničit Godzillu atd. Takže ani hlavní hrdina filmu zde nemá nějak extra důležitou roli za což jsem rád. Čekal jsem, že bude jasně vítězit nad Godzillami a nakonec je všechny porazí. To se nestalo a mě se ulevilo. Takže i reálný ton je zde. Hudba od Desplata byla obyčejná, ale hodila se do každé scény. No, co k tomu dál dodávat. Nedá se to nějak extra rozbírat. Ve mě jsou kladné pocity a nadprůměr je to v každém ohledu. Záleží jak se s tím divák vypořádá. Úplná pecka to teda není, to je snad jasné. Chtělo by to více vylepšit příběh a různé věci, aby to bylo víc zapamatovatelnější, ale i tak jsem nadmíru spokojen páč jsem čekal o dost méně. Nemám co už dodávat. Ještě se k filmu určitě vrátím. ()
O bozích a monstrech. Tentokrát nesledujeme souboj dvou konkrétních "národních" monster (jako v King Kong vs. Godzilla), ale japonský a americký přístup ke gigantickým záporákům obecně. Edwardsova šupinatá aktualizace úzce provazuje dva hlavní rámce – hollywoodský blockbuster a japonskou tradici kaiju eiga, přičemž subversivní práce s prvním podmiňuje představení druhého. Ve výchozí pozici jde o americký velkofilm od něhož očekáváme pravidelné dávkování přehledných atrakcí s aktivním protagonistou v centru. Jenže všechny lidské postavy zůstávají někde na pomezí pasivních přihlížejících a vykonavatelů dílčích, mnohdy nepodstatných, úkolů. Velkolepé destrukce se zase přesouvají až na samotný závěr, protože v první polovině je Edwards okázale odepírá. V této úrovni však nejde o – dobovou kritikou zmiňované – samoúčelné provokování, ale úskok směrem k pravidlům cyklu kaiju eiga. Filmů, v nichž lidské postavy pracují na daleko obecnější úrovni. Plní funkce referenčních bodů a skrze jejich pozici může divák sledovat souboje monster, jimž se vše podřizuje. V původních japonských filmech se tak lidští hrdinové věnovali vlastním podzápletkám – jež exploatovaly rozličné žánrové rámce – a v závěru uvolnili prostor velkým soubojům. Godzilla (2014) přichází s fascinující variací, paralelně totiž s kaiju eiga rozvíjí rovinu hollywoodského blockbusteru. Vojáci i vědci ve svých úkolech pravidelně selhávají a ustupují do pozadí, avšak stále konají! Bez ohledu na výsledek. Ve své podstatě jde o vyobrazení amerického aktivního přístupu přežívajícího ve světě, který ovládl japonský bůh. // Nejde o plnohodnotnou variaci kaiju eiga, ale o jakýsi mezistupeň, který podvrací divácká očekávání napojená na rámec amerických blockbusterů, aby japonskou tradici představil. // To reflektuje i obecnější přístup lidských hrdinů. Pro amerického vojáka je Godzilla monstrem, asijská strana volí slovo bůh. V dichotomii Hollywood X kaiju eiga totiž oba pojmy reprezentují širší tradice a konotují odlišné soubory vědění i hodnot. Monstrum mnohdy provází podobná série činností: objevení, identifikování, odhalení slabin, zničení. Lidé jsou hlavní, aktivní. Na druhé straně se tato dynamika mění, protože s bohem je to naopak. Je pojmenován a lidé ustupují. Zaujímají pasivní roli, protože jednotlivce i jejich koordinovanou (racionální) snahu přesahuje. // Edwardsova reinterpretace také zamilovaně pomrkává po Jurském parku a dokonale rozumí i oné hollywoodské tradici. A kromě toho, že jde o remake až absurdně nádherný, plný fenomenální práce s obrazem i prostorem, reprezentuje bezmála dokonalé spojení svou diametrálně odlišných souborů tradic. A je jen málo filmů, které bych měl raději. ()
Jak to pojmout? Určitě jediná Godzilla, na kterou lze dneska koukat. Ta úplně původní je už moc stará, lze na ni kouknout jen ze zajímavosti jako na historický filmový artefakt. Další její wrestlingová pokračování, kde se utká se spoustou soupeřů, jsou z dnešního a z našeho nejaponského pohledu pro děcka (moc gumy, málo umění). No a tahle, byť japončíci tvrdí, že je tlustá, je prostě nádherná. Ani se nedivím, že si ji v plné parádě šetří až na samotný závěr filmu (a v trailerech ji zaplať pánbůh neuvidíte). I ona by se totiž brzo okoukala (viz závěr Pacific Rimu, který mi byl už úplně ukradený). Zatímco Emmerichova Godzilla je dvouhodinová zábavná (jak pro koho) jízda se spoustou fórků, tak musím bohužel naznat, že zatímco se Emmerichova ještěrka celý film krčí, aby se vešla do širokoúhlého záběru, tak Edwardsův Godzillák se naopak ve filmu hrdě prsí. A jde z ně opravdu hrůza. Klobouk dolů před designéry a trikaři. Moc se mi líbilo, jak díky fikanému záběrování jsou jasně patrné gigantické proporce titulního krasavce. Který ovšem také potřebuje velké plátno a velký zvuk. Při prvním shlédnutí mě hodně zamrzel odfláknutý scénář, co se lidských hrdinů týče, ale je pravda, že v monster filmu jsou lidé až na posledním místě a že vlastně ta jejich dějová linie docela funguje. V rámci možností. Stejně bych ale krátil. Dnes chybí odvaha pojmout některé věci více zkratkovitě a uhrát film alespoň na 100 minut, když už ne na 90. ()
Podstatné je, že to má ten starý japonský nádych. Poblémom je, že až do fimále je to po všetkých smeroch iba ten nádych. Už sa zdá, že sa to celé rozbehne, aby sme zase začali sledovať dialógy a pohyb ďalších postáv "a tak stále dokolečka". Našťastie sa to v tom finále rozbehne, je to vážne úctivá pocta starinkám z 50. rokov štúdia Tohó, lenže dovtedy sledujeme, ako v kvázi napínavých scénach sa postavy pomaly otáčajú, pretože tušia, že za nimi je niečo obrovské, pozrú sa hore a povedia "oh my god"...."a tak podobne a dokolečka". Pátos je znesiteľný, modlitba za americký národ padne len raz a našťastie je nasledovaná fantastickým parašutistickým zoskokom. Najväčším plusom je dizajn postáv, z ktorého budú mať japonskí diváci myslím veľkú radosť a ústredné monštrum je proste jeden obrovský mazlíček, ešte chutnejší, ako Macko Uško. Raz za čas nie je od veci si pozrieť nejaký hollywoodsky megablokbuster a nová Godzilla je dobrou voľbou. Pokiaľ viete, na čo idete. ()
Reklama