Režie:
Asghar FarhadiScénář:
Asghar FarhadiKamera:
Mahmoud KalariHudba:
Sattar OrakiHrají:
Payman Maadi, Leila Hatami, Sareh Bayat, Shahab Hosseini, Sarina Farhadi, Merila Zare'i, Bábak Karímí, Ali-Asghar Shahbazi, Shirin Yazdanbakhsh (více)Obsahy(1)
Strhující manželské drama ze současného Iránu ukazuje, jak fatálně mohou být lidské osudy a rodinné vztahy ovlivněny společenskými předsudky a přísným právním systémem. Manželská dvojice, Nader a Simin, čelí životnímu rozhodnutí, které ovlivní nejen jejich vztah, ale především budoucnost dcery Termeh. Jedině pokud odejdou z Iránu, zajistí jí svobodný život, ale Nader odmítá opustit vážně nemocného otce. A tak Simin nezbývá, než požádat o rozvod. Jedinou zbraní matky a manželky v iránské společnosti je vyčkávat. Jenže Nader, který se má náhle sám starat o dceru i otce, selhává a zaplétá se do problémů se zákonem. Co mělo být jen zkouškou vztahu se brzy prohloubí v opravdové drama. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (346)
Moje první setkání s íránskou kinematografií. A jsem velmi mile překvapen... Přestože jsem podle názvu čekal trochu něco jiného, výborný scénář mě strhnul. Tak trochu dominový efekt malých lží, nesprávných rozhodnutí, neschopnosti se dorozumět , ale taky horké krve a hrdosti - spouští mašinérii, která už dávno není jen o rozchodu hlavních hrdinů, ale která může zničit celé životy a rodiny. Nevím nic o hercích obsazených do hlavních rolí, ale přišli mi vážně skvělí. Uvěřitelní, přirození, až tak,jako bych sledoval dění v rodinách nějakou skrytou kamerou. A ten závěr byl krásně vymyšlenej. 4,5 hvězdy. zaslouženě. ()
Majstrovsky napísaná a zrežírovaná konverzačka. Domino nepredvídateľnych udalostí, ktoré z naoko banálnych situácií každodenného života vyústia v drámu, ktorá môže zničiť životy rodín. Napínavé, dusné, emocionálne vyčerpávajúce. Filmárska úroveň najlepších drám Woodyho Allena či Mika Nicholsa, v exotickejšom prostredí Iránu a jeho kultúry. Úchvatné je tu sledovať, že ľudí, ktorých duše a mysle sú uzamknuté zákonmi tak radikálnej viery, zužujú vo výsledku rovnaké osobné a rodinné problémy, ako kohokoľvek iného kdekoľvek na svete. A ten záver je K.O. ()
Když země s právním systémem na úrovni 16. století a mentalitou středověkých perských nájezdníků začína štěpit uran, jednoho z toho až mrazí. A vy, zaslepenci, co tu žonglujete termíny jako reálné a civilní se vzpamatujte! Právě jste viděli Der ewige Jude po arabsku. Nádherně šovinisticky nestranný pohled na to, jak to mají ti milí, vstřícní, skoro vždy klidní a vyrovnaní arabáši těžké, protože si na ně ty jejich brutálně emancipované, přičmoudlé krasavice otvírají hubu při každé příležitosti a separují se od nich bez mrknutí oka, pokud není po jejich. Jasně. V zemi, kde je na každém rohu Chomejního pomníček a zaslepení magoři většinu volna bijou hlavou o zem. Tak příště nějakou tu Šeherezádinu o moudrém Šáhovi... Přivázat tam kikina někomu dědka k posteli, který z toho málem exne, sestřelují ji druhý den z hlavy plechovky dlažebníma kostkama o ceny. Prostě Neřád pustil ven Goeblsovskou báchorku pro američany, kteří mu to sežrali i s navijákem. Dvojka bude o tom, jak chtěl strašně bezelstný Mohamed jen obyčejnou jadernou elektrárnu. Prý se tam budou kikiny na ulici přečesávat a chlapi zapíjet vepřové medailonky slivovicí! Chcaje nechcaje však musím připustit, že to to Ministerstvo propagandy zmáklo celkem poutavě a místy i zajímavě a já se docela bavil, i když se ze mě snažili dvě hodiny dělat Radka99 ! ()
Oscar 1 : Cizojazyčný film + 1 nominace: Scénář ... .... .... Zlatý Medvěd ()
Cool. Cool, cool, cool. Není od věci se občas podívat, jak to funguje v zemích s odlišnou mentalitou. Špičkové rodinné / soudní drama, které kromě jiného zaujme tím, že snad žádná z hlavních postav není úplně morálně bez poskvrny. Netuším, jestli to v Íránu co se práva týče opravdu funguje přesně takhle (popravdě jsem si kvůli předsudkům Středoevropana myslel, že to tam chodí mnohem hůř), ale to je celkem jedno. Zábavný, napínavý film a velká šance v cizojazyčné oscarové kategorii. ()
Fantastický scénář, který se odvíjí od manželského rozporu dlouholetých partnerů, aby vzápětí rozkryl fascinujícím způsobem bohaté drama o vině, trestu a lžích. Precizně nasnímané, sestřihané v řízném tempu, zahrané úsporně s citem pro drobnokresbu. Učebnicové rodinné drama, které nemá potíže s frázemi a doslovností. Film plný živých postav, příběhů i pulzujících otázek, ke kterým lze zaujmout několik morálních stanovisek. Svobodný film o prostých věcech z nesvobodné země, o jaký se čeští tvůrci roky marně snaží. ()
Film, který bolel. Strhující íránské drama o nemocné společnosti, znásilňované spravedlnosti a rozpadu jednoho manželství. Skvostný scénář a příběh, který se ani v náznaku nepokouší přímo kritizovat režim, přesto o situaci v dané zemi vypovídá mnohé. I tak jsem ale překvapen tím, že takovýhle snímek mohl právě v Íránu spatřit světlo světa, ba dokonce být distribuován v zahraničí. Film, kde se explicitně mluví o emigraci jakožto jediné smysluplné budoucnosti hrdinů (analogií je třeba neméně skvostný Vláčilův Dým bramborové natě, v němž doktor Meluzín roku 1976 podléhá stejnému dilematu) a scény u íránského soudu jsou naprostým popřením primárních zásad právního státu... ()
Je smutné, když rozum mezi tolika dospělými má jen to děcko. Je štěstí, že je to v tak dobrém filmu. Atraktivita a "vděčnost pro západního diváka" totiž pramení nejen z pohledu diametrálně rozdílné kultury na důsledky rozpadu vztahu, ale především z toho jak moc dobré, překvapivé, strhující a emoce budící to v každém momentu (i ohledu) po celou stopáž je. Prostě a jednoduše to navzdory veškerému zobrazovanému neveselému dění nadchne; příběhem, zvraty, autentičností, herci, detaily, náznaky, nedoslovností... Prostě vším. ()
Nejvíc mě překvapilo, že o rozchodu to nebylo skoro vůbec. Spíše šlo o takové "soudní" drama a nefalšovaně detektivní porovnávání výpovědí. Samozřejmě že se najde místo i na náboženské skopičiny, ale velice střídmě. Řešily se tam běžné problémy běžných lidí a Nader byl fakt frajer se železnejma nervama. ()
Asghar Farhadi svoje postavy očividně moc nemiluje, když je staví před zcela neřešitelné osudové volby. Je jasné, že ať už se v jednotlivých situacích rozhodnou jakkoliv, vždy někomu ublíží. Hlavní postavy řeší, zda se rozvést, či ne, dcera volí mezi matkou a otcem, vedlejší postavy mezi mateřskou a prací či lhaním a pravdou. Je toho spousta. Od klasické tragédie, která vychází z rozporu mezi dobrem a zlem, se tak přesunujeme k moderní tragédii, v níž spolu bojuje dobro s dobrem, což ale neznamená, že by se síla utrpení zúčastněných postav nějak oslabovala. V podstatě se nám tu opakuje schéma Nolanova Temného rytíře, kde Joker mistrně navozoval situace, v níž musí postava volit, ovšem každé rozhodnutí vede k neúspěchu: když se Batman odmaskuje, Gotham bude bezbranný, ale když se neodmaskuje, Joker každý den někoho zabije a Batman za to bude nepřímo zodpovědný. Když zachrání Batman Denta, zemře Rachel, když Rachel, zemře Dent. Volit musí také Gordon i Dent, a opět v duchu tzv. „no-win situation“, známé ze šachové hantýrky jako „nevýhoda tahu“, což je termín označující pozici, při níž je pro hráče nevýhodné, že musí táhnout, a nejlepší by bylo prostě nedělat nic. Asghar Farhadi se nám jinými slovy snaží naznačit, že pokud chceme zažít stejné dobrodružství jako postavy z amerických filmů o Batmanovi, nemusíme jezdit do lunaparku nebo Disneylandu, ale stačí si rezervovat letenky do Íránu. Anebo si dát šachy. ()
,,PROSÍM, DONESTE KORÁN“........ /// Simin opouští Nadera. Má k tomu svý důvody (ne, žádnej atentát ani mudžahedín). Určitě za to může i jeho fotřík, kterej žije s tím Němcem (Alzheimerem) a nedivím se, že ji to s nima nebavilo. To jen tak na úvod, protože potom se rozehrává neuvěřitelně zajímavý rodinný drama, se zápletkou tak jednoduchou, že je pro Evropana neuvěřitelný, jak to může bejt u nich komplikovaný. Postupně se přibalujou další problémy a kurevský emoce z filmu pěkně lomcujou i se mnou. Logika Evropana je v prdeli - třeba ten jejich soud (či co to je). Kam se sere Vin Diesel se svojí obhajobou. ZÁKONY NA TOHLE NEDBAJÍ. (Vám povídám, že tohle můžou natočit jen Iránci!). Rozchod, kterej si kvůli hněvu, hrdosti, vině i trestu budou všichni dlouho a dobře pamatovat. I já! (Kdo je větší čurák? Přísahám, že fakt nevím.) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nevím, jak vypadá film, kterej se točí podle Iránských zákonů. 2.) Zjistím, jak morálně vychovávaj děti jinde. 3.) Thx za titule ,,EaSy“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Dalo se očekávat, že to nakonec zůstane na chudince Termeh. Závěr byl všeříkajícím výkřikem dítěte do světa dospělých. Jinak jsem přesvědčená o tom, že by se celá ta smutná anabáze kolem rozvodu a s tím související události dala zkrátit na polovinu. Je to smutná vztahová záležitost, kde jsem trochu víc nahlédla do myšlení a tradic íránských mužů a žen a tak jsem se občas přistihla, že se v některých momentech čílím, protože bych věci řešila úplně jinak. Ale ve vypjatých životních situacích, ke kterým patří i rozvod, je mnohdy neadekvátní chování všech zúčastněných téměř pochopitelné. ()
Berlínským medvědem ověnčený rozpad jednoho vztahu nabízí samé otázky, v kterých se pak rozpouští cokoliv, co by mnou mohlo otřást. Farhardi balancoval tak dlouho nad propastí nevyřčenosti, až do ní zahučel i se svým celým filmem. Strach z odpovědí je znát celým filmem. Jinak je však Rozchod velice chytrým filmem, který psychologický rozbor jedné rodiny proplétá s detektivním příběhem. Nečekaná svůdná kombinace. ()
Skvěle rozehrané drama, s výborně rozestavenými figurkami a civilními charaktery, které po celou dobu těží z úžasného scénaře, jenž vám nic nepodstrkuje, nepřibarvuje, nepůsobí vyumělkovaně, ani nemanipuluje s emocemi, byť právě emoce se nacházejí ve filmu rozhodně silné. Kompromisu mezi "srozumitelností" širokému (západnímu) publiku a nahlédnutím do tamější kultury bylo dosaženo a konkrétně koncept diváka jako soudce je něco, z čeho by se právě západní filmy mohly, resp. měly přiučit. 8/10 ()
Objektivně film na pět hvězd, ale já ho "jen" plně docenil. Nechytnul mě tak, abych ho chtěl někdy vidět znova, nebo ho nemohl dostat z hlavy. Hezké nakoukání do íránského světa, to nepochybně. ()
Tenhle film jsem letos ve Varech vynechal, protože slušní lidé v 9:00 ráno do kina nechodí. A teď toho lituju. Vidět tohle strhující drama v plném Velkém sále Thermalu musel být ještě větší zážitek. Doufám, že ten Oscar klapne. ()
(1001) Velmi bolestivé to sledovat. ()
Přiznám se, že nadšení z vlny íránských snímků, která se před pár lety přelila světovými festivaly a přiměla spoustu cinefilů mluvit o íránské kinematografii s bezbřehým uznáním, mi není vlastní a nad několika oceňovanými íránskými kousky jsem spíš krčil rameny, takže k oscarovému Rozchodu jsem přistupoval s opatrnou skepsí. Naštěstí zbytečně. Rozchod je neokázalé psychologické drama, které je na hony vzdálené polopatistické produkci amerického mainstreamu. Vyhýbá se přímočarému aktivismu, ale nenápadně, zato neobyčejně účinně, analyzuje systém prostřednictvím jedné rozpadající se rodiny. V evropském prostředí by se tenhle film mohl připodobnit k zásadním kouskům polské éry morálního neklidu. Chudoba, náboženský radikalismus a ženská otázka, nikoliv masový, ale pod rouškou institucí, konzervativních tradic a všeobecného pokrytectví neustále probublávající pocit frustrace z autoritářského náboženského režimu a kulturní izolace (hrdinka filmu se chystá emigrovat a je kvůli tomu ochotna obětovat své manželství a dokonce riskovat i odluku od své dcery). Malý velký film, který dokáže s chirurgickou přesností zasáhnout na citlivém místě a vyvolat silné emoce. Celkový dojem: 95 %. ()
Moje třetí setkání s Íránským filmem a opět trefa do černého. Rád se dozvídám, jak se žije v pro mě tak odlišné kultuře, jako je Irán. A vždy jsem překvapen, že žádný dramatický rozdíl nenacházím. ()
Môj prvý film z iránskej produkcie a rozhodne neľutujem. Síce ma dosť prekvapuje, že o samotnom rozchode Nadera a Simin to takmer vôbec nie je, to je tu na úplne poslednom mieste, ale to v konečnom dôsledku vôbec neprekáža. Až na to, že mi dej prišiel trochu priamočiarejší ma to dosť bavilo, či už samotná súdna línia, ale aj s tým súvisiace vzťahy medzi dvomi rodinami. Veľkým plusom je nepochybne aj skvelý výber postáv, tu mi skutočne všetky postavy prišli zaujímavé a navyše aj dosť sympatické, takže som si k nim nemal ani najmenší problém vytvoriť vzťah a hlavne vďaka nim mi tie dve hodiny prešli dosť rýchlo. A ideálne mi sadla aj réžia. Ale zaujalo ma, že tú odlišná mentalitu, ktorú som očakával som si takmer ani nevšimol, lebo nič mi neprišlo až tak zásadné, aby som si niečo zlé pomyslel, či už o samotných ľuďoch alebo aj celom systéme. Takže skutočne príjemný filmový zážitok. 78% ()
Reklama