Režie:
Michel LeclercKamera:
Vincent MathiasHrají:
Sara Forestier, Jacques Gamblin, Zinedine Soualem, Nanou Garcia, Jacques Boudet, Antoine Michel, Laura Genovino, Michèle Moretti, Husky Kihal, Carole Franck (více)Obsahy(1)
Bahia Benmahmoudová je mladá extrovertní žena, jež si natolik cení politického nasazení, že je ochotná spát se svými nepřáteli, aby je přesvědčila o své pravdě. To ale představuje dost lidí, vzhledem k tomu, že v podstatě všichni pravičáci jsou její nepřátelé... Většinou se jí to daří. Až do té doby než potká Arthura Martina, nenápadného čtyřicátníka, jehož heslem je nulový risk. Jména jsou ale zrádná a zdání klame.. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (16)
Nikdy bych do sebe neřekla, že po úvodní části tohoto střihnutého komediálního koktejlu půjdu až na nejvyšší laťku. Ale stalo se. Jak se to Michelovi Leclercovi podařilo, to vám neřeknu, ale Bahia, kterou stvořil, by si dokázala otočit kolem prstu vážně kde koho. Hlavně ona byla středobodem celé téhle prazvláštní taškařice s puncem smutného pozadí jako malé holčiny z hodin klavíru. Ale i Arthur si z mládí odnáší nějaké nevyřešené záležitosti a to by bylo, aby se zrovna tihle dva nepotkali. Druhá polovina celé téhle anabáze vztahu nevztahu je cílená už trochu víc na naše city a Michelovi se to povedlo všechno mistrně skloubit, takže výsledná tečka byla excelentní. Napsat a zrežírovat romantickou komedii s hlubší myšlenkou je docela náročné a ještě k tomu v originálním balení jako bonusem je přímo zázrak. A Sáře Forestierové tleskám. ()
Tak tohle byla další sladká pusinka od galskýho kohoutka. Film pokud jde o prdel nešetří nikoho pravičáky, levičáky, nácky araby, židy, francouze, měštácký myšlení. Svý si slíznou i poslední tři prezidenti Francie a pokud jde o hlavní hrdinku Bahiu ? Lze takovou holku nemilovat už od první minuty ? Bezelstný živel, který ti vstoupí do života a provětrá ho takovým způsobem, že nechápeš, ale přitom všem humoru, film hlavně v závěrečných pasážích dává najevo, že má velké srdce a že lidský city pro něj nejsou kus hajzl papíru. Hrozně rád bych si přál, aby tahle zábavná, příjemná a originální záležitost tady byla k sehnání a já jí měl na poličce jako svýho filmovýho kamaráda na kterýho se obratím po každý, když mě bude smutno. ()
Pokud nemáte opravdu velký politický přehled, tenhle film vás zastihne v nedbalkách. Totiž, ani zdaleka nepoberete tolik, kolik je v něm ukryto Co bych si nepřiznal, já se chytal velmi málo.Sara Forestier tu neustále chodí buďto s vypadávajícím výstřihem, anebo rovnou celá nahá. Ale "chemie" s Jacquesem Gamblinem mi neseděla, je o 29 let starší než Sára, a já si v jeho postavě dovedl představit někoho stejné generace. Sara není vyložená kráska, tady se jí ale podařilo zachytit "sexy as hell" téměř v každém záběru. Politicky složité. ()
Vidim to tak, že jsem fašista. A tahle vytrvalá levicová agitka, kterou tak krásně vyšperkovala Jospinova účast, mi holt od počátku nebyla souzena. A mrzí mě to, ne že ne. Však pointa filmu (konkrétně poslední dvě věty na kopci a leccos předtím) jako by vložila tři tečky za zcela jiný, alternativní příběh, který se v první i druhé řadě zaobíral vnitřním i vnějším bojem imigrantů (či dětí přistěhovalců) se stereotypy - namísto toho všeho slepého střílení s pojmy jako fašista, pravičák a levičák. Le Nom de Gens si zkrátka vybralo snazší cestu opakování a leda tak nepříjemně hysterického vyvracení/potvrzování oněch stereotypů, což mi teda dvakrát nevonělo. Naopak "židovská debata" u jídla a billboard "Avec ARTHUR MARTIN simplifiez vous la vie" byly vážně super. ()
Děkuji svému kamarádovi Enšpíglovi za vynikající tip. Tenhle film je pro mě a moje momentální rozpoložení jako stvořený. Výtečně jsem se bavil a párkrát od srdce zasmál. Kombinace sexu, politiky a ideálů je jednou z nejpůsobivějších kombinací vůbec. Sara Forestier zatím v nejlepší roli, v jaké jsem ji zatím měl možnost vidět. Kdybych musel volit Chiraca, také bych brečel jako ona, o Sarkozym nemluvě. Další francouzské filmové eso, samozřejmě srdcové. ()
Politicky nekorektní humor, převážně času nahatá hlavní herečka a sucharský Jacques Gamblin - jsem nadšená. Nečekala bych, že se mi tolik bude líbit film, kdy francouzští hrdinové ve francouzském filmu řeší svůj nefrancouzský původ. Le nom de gens je geniální francouzská romantická komedie, která se ale nebojí vystrčit růžky a servíruje divákům taková témata jako pedofilie, předsudky (setkání rodičů u moučníku je nezapomenutelné) nebo politické názory (prezidentské volby na konci a scéna, kdy zvítězí Sarco, mě naprosto dostala). ()
Za tie prsia jedna hviezda ()
Nudný ptákolog a excentrická nymfomanka. Kdepak, tak jednoduché to není. On je napůl Žid a má s tím problém, ona napůl Arabka a nemá s tím problém. On to neumí se ženami, ona je průkopnice sexuální politiky. On je upjatý, korektní a zodpovědný, ona neřízená střela, ulítlá ve všech směrech. Rozdílnější pár těžko najdete. Ale nebojte, nijak složité to taky není. Nekonvenční, zábavná, citlivá a bláznivá love a story o toleranci, poznání a přijetí vlastní identity i podivností těch druhých. Hořkosladký film se spoustou zvláštního humoru, cizokrajného půvabu a několika silnými momenty (labuť), který sem tam přestřelí (nahá hrdinka v MHD), aby v příští chvíli zacílil na vaši srdeční komoru. A v každé další scéně překvapí. ()
Takže si to zrekapitulujeme. Černobílé vidění přímo nesnáším, levicové idealisty řadím, co se rozumnosti jejich názorů týče, někde mezi pěti až šestileté děti, a ke slečnině volnému přístupu k mezilidským vztahům chovám hlubokou nedůvěru. A výsledek je, že mě už dlouho žádná romantická komedie takhle nedostala. Protože námět, protože brilantní (a to je hodně slabé slovo) Sara Forestier, protože atmosféra, protože kamera a protože láska se neptá. Jestli to byl záměr režiséra, potom ho prohlásím za génia, který mi umožnil prožít si příběh dvojice a zamilovat se, všem předpokladům navzdory. Sice jenom do filmu, ale i tak. Top 10 za rok 2010. ()
Zrovna nedávno jsem si říkala, že jsem už dlouho neviděla dobrou komedii, a ejhle... pak jsem narazila na tenhle skvost. I přesto, že je to film už pár let starý, tak v tuto chvíli, v celém tom návalu plytkých laciných rádoby komedií, které z diváka tlačí smích na sílu, tohle byl naprosto fantastický, svěží a neotřelý humor - co pět minut jsem se od srdce zasmála. Oba hlavní herci mě neskutečně bavili a moc se mi k sobě hodili. ()
Vtipné to je asi jen pro Francouze nebo pro někoho, kdo zná dobře tamní poměry. ()
Při tom námětu, kdy ta bláznivá holka spí s kdekým, kdo má jiný politický názor, sice můžu koulet nevěřícně očima, ale tahle lehce potrhlá, francouzská romantická, politická sexy komedie jede v zábavném tempu a ono to fungovalo. Nejvíc tomu asi dělá reklamu sama Sara Forestier (nar. 1986), když tam běhá skoro furt nahá, ale nejen proto to je možná její nejlepší role. ()
Dělat si s takovou lehkostí a jiskrou legraci z politiky se už dlouho nikomu nepodařilo. Nápad stát se politickou prostitutkou a snažit se přesvědčit politické odpůrce tím, že se se všemi vyspíme je hodně originální. Spoiler: Nakonec však po všech šarvátkách s politikou budete milovat den, kdy se narodilo Vaše dítě - i když v ten den vyhrál Sarkozy. ()
Parádní! Takhle příjemně jsem se necítil od zjevení Amélie. Krásný film, scénář, krásná Sara Forestier. Jak je možné, že takový skvost ani nedorazil do našich kin, plných amerických, romantických sraček. Tohle byla love story :o) ()
Nádherný scénář! Neobyčejný film o obyčejných lidech, kteří mají každý své trápení a své tajemství, svou minulost a svůj životní úděl.... Také o tom, jak se lidé scházejí a rozcházejí, jak je jeden nahoře a ve stejném okamžiku druhý dole, jak ve chvíli kdy někomu řeknete, že ho milujete, on se najednou rozhodne vás nenávidět, o tom, že láska nemusí být dokonalá, právě naopak, o tom, že milovat nemusí znamenat najít dokonalý protějšek, který odpovídá vašemu prototypu ideálního partnera, o tom, že milovat nemá žádnou přesnou definici, ani nemůže mít, protože milovat je cítit něco, co se nedá racionálně vysvětlit, o tom, že je strašně důležité být sám sebou nehledě na to, jak se člověk jmenuje nebo jak vypadá.... On s'en fout, je m'en fous complètement!... Aspoň takhle jsem mezi řádky četla já ;-), moc hezký a zajímavý film, který mi zpříjemnil cestu do Olomouce.... A ještě bych ráda vyzdvihla (abych trochu vyrovnala ten svůj dnes trochu přehnaně filozofický komentář) výkon Sara Forestier, která si zde s rolí naprosté (jak sama ve filmu říká) politické štětky poradila bravurně, asi nemusí být zrovna jednoduché hrát většinu role nahá, či alespoň s jedním vyčuhujícím prsem ;-) ()
Roztomilá romantická hříčka o věcech, které v dnešní Francii rozhodně již tak vtipně nevyznívají. Leclerc však všemu dává velejemný šmrnc a hůmor, takže se jedná o film který si bere na pranýř politiku, rasy, náboženská vyznání, sociální vrstvy, ale to vše ve velmi příjemném podání. Prostě ne vážně o hodně vážných věcech. Kéž by to vždy vypadalo takto! ()
Reklama