Režie:
Bob FosseKamera:
Giuseppe RotunnoHudba:
Ralph BurnsHrají:
Roy Scheider, Jessica Lange, Leland Palmer, Ann Reinking, Cliff Gorman, Ben Vereen, Michael Tolan, Max Wright, Irene Kane, Erzsebet Foldi, Keith Gordon (více)Obsahy(1)
Příběh nadaného choreografa, jehož profesní i osobní obsese přivedly do záhuby. Muzikál z dílny slavného broadwayského choreografa a režiséra Boba Fosseho je inspirován jeho vlastními zkušenostmi. Ředitel divadla a choreograf Joe Gideon (Roy Scheider) se snaží najít rovnováhu mezi prací na svém nejnovějším broadwayském muzikálu a stříháním hollywoodského filmu, který režíroval. Je to workoholik, kouří jednu cigaretu za druhou a stejně rychle střídá i tanečnice ve své posteli. Bez denní dávky Vivaldiho, očních kapek, aspirinu, Dexedrinu a sexu by nedokázal udržet krok s tou největší "show" ze všech – vlastním životem. Přítelkyně Katie, bývalá manželka Audrey i dcera Michelle se ho snaží udržet nad propastí. Pro jeho vyčerpané tělo a stresem oslabené srdce je však už příliš pozdě. (HBO GO)
(více)Videa (1)
Recenze (160)
Kdybych měl nadevše rád souměrné údy, štíhlá těla, a jejich trhavé pohyby v hudebním rytmu, extravagantní obleky, převleky a návleky. Prostě skotačení mladých žen a mužů, byl bych z toho zřejmě na větvi. Myslím ale, že ani Everly Brothers by ze zmuzikálování své písničky v extatickém tanci smrti příliš nadšení také nebyli. A myslím, že se mýlí i Gudaulin: tenhle žánr mě, jako diváka, kterému moderní balet mnoho neříká, nedokázal dost-statečně upoutat. ()
Muzikály jdou hodně mimo mě (byť tohle ještě naštěstí není ten příklad nejčistšího muzikálu), takže jsem zhlédnutí All That Jazz odkládal dost dlouho a ještě déle na dobu neurčitou, ale poměrně nedávno jsem z toho viděl jednu scénu a ta mi přišla tak skvěle natočená, že jsem si řekl, že to prostě musím vidět už celé. A i když si mě to v pár dlouhých muzikálových a jedné opravdu dlouhé čistě taneční scéně (kterou jsem spíš přetrpěl) ztrácelo, tak mě to nakonec naprosto nadchlo. Sice ten muzikálový formát brání tomu, aby zde vše bylo vykreslené hlouběji (což by tomu jenom pomohlo a pak by to bylo bez chyb), ale i v tomhle podání to má dostatečně inteligentní obsah na to, aby to tu formu nějak vyvážilo, i když samozřejmě dominuje víc. Po dlouhé době mě některé muzikálové scény natolik bavily, že jsem si je doslova užíval a je to vinou právě té formy, která je tak vypiplaně propracovaná, že jsem nemohl jinak, než na to nadšeně zírat. Takový cit pro detaily a všechny filmařské aspekty od kamery po samotný zvuk či jen střih a mizanscénu se opravdu vidí jen málokdy a ani se nedivím, že je ten film tak oceňovaný, protože si to prostě zaslouží. Celé to taky má neskutečnou atmosféru, která je většinu času i dost podmanivá, velkolepá a přitom nesklouzává k lartpourlartismu. Opravdu krása to všechno sledovat. Na plný počet to sice nevidím, z výše popsaných důvodů, ale dost mě to uchvátilo i tak. Silné 4* ()
Když očekávám muzikál o tom, jak se dělá muzikál a dostanu epitaf uspěchaného muže. S Fossem jsem se u Kabaretu i u Lennyho minul, takže mě jeho multižánrová rozlučka zastihla slušně nepřipraveného. Nejde totiž o hudební film v pravém slova smyslu, snad ani o drama, o romantiku nebo o rodinný film. Jde totiž o všechno dohromady, záměrně neúhledně zabalené do uzlíku deprese s body navíc za střih, který předběhl svou dobu. S takovým námětem by celý zážitek mohl být teskný, nostalgický a snad i ubrečený, kdyby na to ale měl čas. Od začátku do konce je totiž na zkouškách i v soukromí té dřiny zadýcháno, až se ze zátěže neveselých témat propotí triko. Scenáristických nožů do zad je tu nepočítaně, jenže ten strhaný pohled Roye Scheidera, chlapa s velkým CH, který ví kolikrát (a to tak že mockrát) pochybil, ten mám v sobě zarytý napořád. ()
Unikátne pretavenie hlbokej sebakritickej (seba)reflexie do zrozumiteľnej umeleckej expresie. Fosse rúca bariéry, prekračuje pravidlá a rozvracia zažité konvencie s kruto povznášajúcou ľahkosťou. Otvorený prístup a konfrontácia s beznádejnou realitou ostro kontrastuje so snovými výjavmi a sprostredkováva horkosladký zážitok, aký sa len tak nevidí. Tvorivý autorský proces v behu, ťaživá nadživotná dramatickosť a absolútne atypický muzikál v ohromujúcich kulisách. Energický sukničkár Roy Schneider a zvodná múza/smrtka (?) Jessica Lange sú neprekonateľní. Úvodná zhruba hodina a štvrť má trochu slabší rozbeh v očakávaní čohosi veľkolepého, a to v posledných, absolútne a absurdne bezchybných, groteskne depresívnych a majstrovsky nepríjemných záverečných 40 minútach skutočne príde. Strhujúce, úchvatné predstavenie na doskách života. 100% ()
Muzikal, pri ktorom som zuril od zlosti na pracu rezisera Bob Fossa a neskutocne sa nudil. Roy Scheider drzi scenare pevne medzi polkami, teda pardon, to mi uslo, v rukach akurat kulisy zivota - toho bezneho, realneho sa mu rozpadaju. Dalej nechapem tych, co tvrdia, ze je to vrcholne dielo Fosseho, nejakym podozrivym sposobom udajne priekopnicke /v com., to neviem a ani som to neobjavil/, hudobne slabe, vizualne a obsahovo bieda. Prave taketo typy filmov su pravou pricinou, preco nemam az tak rad muzikaly. 50 % ()
Galerie (67)
Zajímavosti (22)
- Snímek získal Zlatou palmu v kategorii nejlepší film. (Terva)
- Roli Joe Gideona odmítl Paul Newman, později si to vyčítal. (Rocky62)
- Fosse se v případě některých postav inspiroval skutečně existujícími lidmi, nejčastěji z oblasti hudby a tance. Paul Dann (Anthony Holland) má předobraz ve Fosseho spolupracovníkovi Stephenu Schwarzovi, Audrey Paris (Leland Palmer) pak inkliminuje ke skutečné Fossově ženě Gwen Verdon. (Krissty)
Reklama