Režie:
Sandra NettelbeckScénář:
Sandra NettelbeckKamera:
Michael BertlHudba:
Hans ZimmerHrají:
Michael Caine, Gillian Anderson, Clémence Poésy, Justin Kirk, Jane Alexander, Anne Alvaro, Michelle Goddet, Amélie Glenn, Christelle Cornil, Yannick Choirat (více)Obsahy(1)
Postarší americký profesor Matthew Morgan (Michael Caine) žije osamělým a uzavřeným životem v Paříži, kde vyučuje na univerzitě filozofii. Žena, kterou miloval, zemřela před několika lety. Zdá se, že to, co bylo v jeho životě důležité, je nyní minulostí. Vše se změní v momentě, kdy se seznámí s Pauline (Clémence Poésy), mladou optimistickou Francouzkou, díky které tvrdohlavý Matthew najde opět své ztracené štěstí. (ČSFD)
(více)Recenze (53)
Tak těmto filmům já říkám, že jsou snové, protože je vám s nimi nádherně. A tak jako mnohdy i v těch našich snech si podvědomě uvědomujeme, že tohle přece není možné a občas by jste něco vypustili a nebo změnili, tak přesně to jsem cítila s Matthewem a Pauline. Přesto jsem nebyla celou dobu k probuzení, protože jako celek na mě Last love působil moc příjemně a dojemně. V hudební škole jsem se přistihla, že moje nohy stepují v rytmu hudby a vzápětí jsem se zamýšlela nad nesmyslným nedorozuměním mezi otcem a synem, kde mezi oběma proplouvala ta milá víla Pauline se svým prostým a upřímným postojem k životu, potažmo k oběma mužům. Michael Caine byl bezesporu výborný v roli stárnoucího vdovce a určitě měl velký podíl na mém dojmu z celého filmu. Mám takové filmy ráda, kde mě zaujme příběh jako takový a ty mouchy v tom jinak krásném snu klidně ponechám. K tomu ještě Hans Zimmer.....díky..... ()
Podzimní sonáta o rodiči a dětech. Překvapuje mne, jak neživotně Poslední láska navzdory účasti charismatického Michaela Cainea působí. Jde z ní podobný akademický chlad jako z Hanekeho Lásky. Důvodem zvláštní mrtvolnosti není vycházkové tempo vyprávění (výsledek kombinace delších záběrů, náladově i vizuálně splývajících scén a odmítnutí prudkých pohybů kamery), ale vyabstrahovaná skutečnost, se kterou vyprávění pracuje. Film se zajímá výhradně o takové jevy, které nenarušují jeho melancholický tón a prohlubují motiv pozdního přehodnocování životních hodnot. Nad detaily každodenní existence se Poslední láska snaží povznést (oproti neorealistickému Umbertovi D., který na nich byl založen), vinou čehož ztrácí kontakt s realitou. Pro režisérku, která snímek věnovala svému otci, možná šlo o užitečnou autoterapii a způsob, jak vyjádřit své prozření, pro mě to byly dvě hodiny předvídatelných vztahových experimentů. Konec vzhledem k rozšíření vyprávění o novou postavu zavětříte mnohem dřív, než se k němu obě dějové linie začnou sbíhat. Namísto toho, aby o podzimu života vypověděla bez předsudků a přehánění, jak nejspíš zamýšlela, dělá z něj Sandra Nettelbeck strohým stylem vyprávění období, kterému úplně chybí šťáva. 65% ()
„Co se stalo, Matthew?!“ - „Zkazil jsem pokus o samoléčbu.“ - „Co to znamená?“ - „Že jsem pozřel příliš tabletek na spaní. Anebo málo. Záleží, jak se na to díváš.“ Režisérka se stejně jako v předešlé Helen může opřít o herce. „Američan“ Caine sice působí britsky, ale hraje výtečně. Casting se vydařil jak v případě Poésy, tak Anderson (i na malém prostoru se až překvapivě vyřádila), jen Kirkův syn byl nesympatický. Líbil se mi ale poměr komedie a dramatu (střídání vážných, emocionálních scén s odlehčenými nijak neruší). Nechybí ani trocha té myšlenkové potravy, zdařilé dialogy a milá, místy křehká, melancholická atmosféra (závěrečná píseň Norah Jones ji přesně vystihla). Jen škoda, že po cca hodině a půl přijde moment, jenž mnohé pokazí, a trochu zazdí i hrdinčinu motivaci, která už tak byla na hraně. Jinak spokojenost, za mě slušné 4*. „Víš, jací jsou chlapi.“ - „Ne, jací jsou?“ - „Všichni stejní. Zírají na tvý kozy a tváří se, že ne.“ - „Doufal jsem, že já takový nejsem.“ - „Ty jsi jinej. Proto jsem s tebou ráda. Zíráš na mě bez důvodu.“ ()
Sympatický a většinu stopáže takový ten milý film o podzimu života, který drží nad vodou hlavně tradičně výtečný Caine a půvabná Clémence Poésy. Škoda, že to v poslední třetině začne až přespříliš útočit na emoce a z hlediska chování postav to vlastně i přestane dávat malinko smysl. Jako příjemný film na večer pro všechny generace je to však rozhodně fajn. ()
Tenhle film toho měl dost na srdci i v hlavě, ale na plátno toho moc přenést nedokázal. O jednotlivé situace se jen tak otře a pospíchá, lépe řečeno jde volným krokem, zase k jiným. Postavy přicházejí, odcházejí, jsou naštvané, snaží se usmířit, ale vždy k sobě mají zatraceně daleko. Hádky a sváry jsou jako by prázdné, nikam nevedoucí, zazní zásadní sdělení, ale druhé postavě je to (zdá se) stejně tak nějak jedno. Ani herecky tenhle kus moc nepotěší. Michael Caine už měl výrazně lepší chvíle, půvabu Clémense Poésy jsem si všiml už V Bruggách. Společně jim to sluší, jinak se mi ale nedařilo (u)věřit, sentiment nefungoval, tempo kolísalo. Škoda. ()
"Giraudoux prohlásil, že ti dokáže chybět jediná bytost a to i přesto, že tě obklopují desítky jiných. Pak ti okolí slouží jen jako komparz. Je tu jen od toho odvézt tvou pozornost na chvíli jinam. Jen tě rozptylují. A tak hledáš zapomnění v samotě. Ale teprve díky té opravdu uvadáš." Film křehký jako vzhled Clémence Poésy. Ale tak jako odejde vzhled s věkem, odejde i křehkost a poutavost tohohle filmu s příchodem Morganovo dětí na scénu. Poklidné tempo, slušné výkony, soundtrack za zvuků klavíru, ale po kolikáté už? Filmem mě dovedla ke konci víceméně právě jen a jen roztomilá Clémence, všechno okolo tu bylo jen proto, aby to mou pozornost odvedlo na chvíli jinam. Neodvedlo. 50% ()
Myšlienka filmu je pekná a tiež ide o slušne predostretý problém medzi otcom a synom. Avšak vmiešavanie sa do toho zo strany Pauline mi prišlo miestami až moc vtieravé. Ja by som ju poslal do hája. Tiež nedokázala dodržať slovo, ktoré dala starému pánovi. Pre mňa to nebola sympatická postava, no Clémence Poésy ju hrala bravúrne. Tiež je tu dosť zbytočných a šedivých dialógov, ktoré keď si nevypočujete o nič neprídete. Priemer. 60/100 ()
Spoilerov sa netreba báť! Odteraz chytám staré babky v autobuse. Možno dostanem barák aj so ženou... ()
Ach jo, fakt mám asi na podobné filmy smůlu. Přitom tenhle šlapal, asi tak do 30 minuty skoro bezchybně, pak si Michael oholil svůj mužný vous a rázem bylo po filmu. Spíš to bylo ale filmovým synem, protože, za prvé to byl hrozně nesympatický herec a za druhé, čím víc, se ve filmu objevoval, tím víc mé počáteční odhodlání klesalo, až nakonec skončilo na dvojce. Vůbec druhá půlka byla dost slabá a řekl bych až rozmělněná. A nezachránil to ani tvrdohlavý a herecky bezchybný Michael a sympatická Clémence. Tenhle podobný film bych doporučil mnohem víc. ()
Toto sa môže stať len v Paríži ... čarovnej Paríži. Príjemný a citlivý film, presne taký ako aj táto pesnička od Norah ... https://www.youtube.com/watch?v=SHybrMAA_HA. ()
Jako geront-příznivec musím říct, že Michael Caine je noblesní dědula k zulíbání, a i přes to, co ztratil, chtěla bych mít jeho chuť do života, až budu mít ruce plné stařeckých skvrn a zakulatí se mi oční víčka... Jinak škoda, že snímek ve své druhé polovině jako by už nevěděl co říct a sklouzával k větší a větší falši tak, že Pauline začala být až nepříjemná a situace kolem ní a Morganova syna vyumělkovaná... Krom Cainova výkonu mě pak okouzlila pouze dobrá práce s atmosférou, zejména u scény s otevíráním okna - jako osvobozujícím gestem, zbavujícím zármutku, a potom rozhodně francouzské interiéry. Stáří - a s ním spojené osamění - by zasloužilo rozhodně mnohem lepší agitku. ()
Prudce nadhodnocená, nechutně natahovaná sračka plná klišé, z které ukapává sentiment přesně v množství uspokojujícím nerealitní romantiky milující unylou a ukydanou nudu. Po té, co se naivní mladá žena s jeptišským syndromem vetře dědulovi do života, se půlku filmu děsíte, aby se na ni dědek nezačal sápat. Umělecky založený filmový kritik samozřejmě může oponovat, že vášeň starce rozplápolaná mládím je pro film téma jako dělané. Kdo někdy zažil vilného starce v akci, bude se mnou souhlasit, že na tyto detaily žádná divačka nedůchodového věku není zvědavá ani zbla, pokud se ovšem silně neudeřila do hlavy. V druhé půlce bohužel pochopíte, že sexuální návrhy dědka bylo to jediné, co ještě film mohlo trochu rozproudit. Místo toho na scénu vstupuje dědkova rodinka (Dejna Skalyjová štěkne ve své nejzbytečnější roli nesympatické píči) a dalších x nekonečných minut sledujete jejich prázdné tlachy. Romanticky založený filmový kritik vysvětlí, jak mu napjaté vztahy rvaly srdce a jejich vývoj ho obohatil o hluboká životní moudra. Rodinné drama nabíralo obrátky a vyvrcholilo ( bože chraň!!) dvouminutovou hádkou v restauraci. No určitě vám to vžene slzy do očí, pokud jste do té doby neusnuli. Já jsem to sledovala též s velkým napětím. Opravdu mě zajímalo, jestli se v té píčovině urodí byť jediný moment, díky kterému bych mohla v bolestech porodit aslespoň hvězdu. Neurodil. ()
Komerční Láska. Všechno to je strašně milé a dojemné. Michael Caine by z vás dostal i poslední slzu soucitu a Clémence Poésy je opět andělská. A možná proto tenhle film nefunguje. Chvilku jakoby se už Haneke měl bát o svůj copyright a za moment se patláme ve vztahovce plné klasických klišé twistů. Je to škoda, ale pokud jsem alespoň trochu přísný, nemůže Last Love projít bez kritiky. 6/10 ()
Duben si dneska hrál zase na listopad, a tento film se docela trefil do celkové pochmurné nálady. Tím nechci říct, že by šlo o nějakou zoufalou depku, příběh stárnoucího muže ale asi milovníky akčního žánru zrovna nepotěší. Děj pozvolna plynul a nic zvláštního se po celou dobu nestalo, šlo jen o běžný život. A asi proto jsem se u snímku vcelku dobře bavil. Michael Caine byl zárukou kvality, Clémence Poésy ho velmi dobře doplňovala (a moc fajn se mi na ni dívalo), a přestože se tu Gillian Anderson jen mihla, tu chvilku jsem si opravdu vychutnal. Příjemný film bez zbytečného patosu (přitom prostor tu pro něj byl). ()
Podla nazvu som cakal nieco romanticke, ale ono je to pribeh o vyrovnavani sa so smrtou najblizsej osoby. Herci su skveli. Najviac ma uchvatil Justin Kirk ako Cainov syn. Ale miestami som chovanie postav uplne nechapal. Asi ako sam zivot, nedavalo prilis zmysel. Vysledkom je rozhodne zaujimavy film so smutnou temou. 6/10. ()
Zpočátku strašně milé, v pozdější fázi poměrně smutné a depresivní a přesto pozitivně naladěné drama. Pro někoho možná až kýčovitě patetické, ale pro někoho jako já to je vyloženě pohlazení pro duši. Michael Caine byl skvělý, neméně tak přenádherná Clémence Poésy, na kterou bych se dokázal dívat celé hodiny (nenapsal jsem to o ní už někde?). Justin Kirk hodně překvapil vážnou rolí, kterou si naprosto dával a krátký štěk Gillian Anderson pobavil, leč mě trochu mrzelo, že byla její postava trochu odbytá a to i přesto, že nebyla pro děj filmu podstatná. K tomu nádherná Paříž podbarvená, tentokrát překvapivě spíše komorní, hudbou Hanse Zimmera. ()
Takové pomalé, velmi velmi pomalé vyprávění o ztrátě smyslu života a jeho nečekaném znovunalezení před jeho sklonkem. A také vyřízení restů. Nebylo to špatné, Michael zahrál dobře, Clémence také zahrála dobře, dobře to i vypadalo, nicméně to bylo poněkud uspávací. Byly by to celkem pěkné ***, což by byla poklona. Jenže tři hvězdy to nebudou, protože film má jednu skutečně velkou chybu a problém: MÁ DVĚ HODINY! Tohle autoři těžce přestřelili, protože už v 50% jsem čekal, že to bude končit. I hodina a půl pomalého vyprávění by byla až až. ()
Naprosto otřesný trailer, který vlastně prozradí celý děj, takže na film už se ani skoro nemusíte koukat. Ale i tak jsem se podíval a kdybych neviděl trailer, tak bych byl mnohem spokojenější. Ale i takhle se jednalo o moc fajn film s úžasným Michaelem Cainem, zahrál to skvěle. Příběhově nic moc nového, ale film dojme a nenudí. ()
Plně souhlasím s emmou 53, bylo to moc hezké.O životě, ztrátě blízkého člověka, stárnutí, stesku, ale i drobných radostech.O tom, když děti jsou v Americe a vy v Paříži.O tom, že můžete ve svém životě potkat paprsek, kterým se stala Pauline. A o tom to všechno je....nádherná Paříž s překrásným bytem. Skvělé herectví všech a hezká hudba k tomu, co si přát víc. ()
První půlka neměla jedinou chybičku, Michael Caine hraje dokonale a na Clémence Poésy je radost se dívat. Příjezd dětí jednoduchou dějovou linii zkomplikuje, a i když to tak ze začátku nevypadá, protože Gillian Anderson je stejně vtipná jako hloupá, tak právě (spoiler) postava syna má hlavní „zásluhu“ na tom, že jde film v poslední půlhodině tam, kam jde. Nejenom, že příběh tím naprosto ztratil na věrohodnosti (tolik náhod, vztahové kotrmelce), ale pro mě osobně tím zmizelo také to kouzlo poslední šťastné i nešťastné lásky. Moc pěkný film s výbornými hereckými výkony a scénáristicky poněkud nezvládnutým závěrem. ()
Reklama