Režie:
Roland EmmerichScénář:
James VanderbiltKamera:
Anna FoersterHrají:
Channing Tatum, Maggie Gyllenhaal, Jamie Foxx, James Woods, Richard Jenkins, Joey King, Rachelle Lefevre, Lance Reddick, Garcelle Beauvais, Jason Clarke (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Hlava Spojených států amerických, prezident Sawyer (Jamie Foxx), má v plánu uzavřít mírovou dohodu na Blízkém východě a stáhnout všechny americké vojenské jednotky z této oblasti. Potřebuje získat podporu vlády, a tak se snaží její představitele přimět k souhlasu s tímto postupem. Spojuje se proto s mluvčím Bílého domu Raphelsonem a snaží se ho přimět k podpoře. Ten však nemá v plánu návrh podpořit a osobně se domnívá, že stažením vojenských jednotek z Blízkého východu by se mohly Spojené státy dostat do ohrožení. Členem ochranky mluvčího je i mladý svalovec John Cale (Channing Tatum), který má za sebou několik vojenských misí v Afghánistánu. Práce ho nenaplňuje a touží se dostat k ochrance prezidenta USA. Asistentka amerického viceprezidenta mu proto domluvila pohovor přímo v Bílém domě se zvláštní agentkou Finnertyovou, která již léta pracuje pro prezidentovu tajnou službu. John se chce šance chopit naplno, navíc s sebou do Bílého domu bere i svou dceru Emily, která je prezidentovou velkou fanynkou. Agentka Finnertyová roznese Johna na kopytech a práci mu nedá. John je zklamaný, a když se ho po pohovoru dcera zeptá, jestli ho přijali, nemá sílu jí říct pravdu. Dívenka je nadšená a přemluví otce ještě k tomu, aby absolvovali prohlídku této významné budovy. Když se navíc díky prohlídce setká i se samotným prezidentem, a dokonce si s ním natočí video pro svůj blog, je v sedmém nebi. Hlavním šéfem prezidentovy ochranky je Martin Walker, který má za týden odejít do důchodu. Spolu se svou ženou se v současnosti srovnává se ztrátou milovaného syna, který coby voják přišel o život právě v oblasti Blízkého východu. Den probíhá jako každý jiný, alespoň do té chvíle než v budově Kapitolu dojde k výbuchu, při kterém je zraněn i viceprezident USA. Prezidentova ochranka musí okamžitě jednat, zajistit Bílý dům a také dostat prezidenta do bezpečí. V rámci opatření musí také skupina návštěvníků, mezi nimiž je i John, vyčkat v zavřeném salónku. Emily je ale v té době na toaletě a nemůže se tedy nijak spojit se svým otcem. Bílého domu se postupně zmocňuje neznámá organizovaná skupina střelců. Vraždí kohokoliv, kdo jim přijde do cesty. Svědkyní toho se stává i vyděšená Emily, která se snaží najít bezpečné místo k úkrytu, ale přitom stihne natočit na mobil několik záběrů vražedníků a dát je na svůj blog. John má zákaz hnout se ze salónku. I tam se ale dostanou teroristé a drží návštěvníky jako rukojmí. John jim uniká a snaží se najít dceru. Agent Walker řekne prezidentovi, že ho dostane do bezpečí bunkru, ale cestou do bezpečí postřílí ostatní členy ochranky a přiznává prezidentovi, že i on je jeden z padouchů. Do cesty se jim ale připlete John, zachrání prezidenta a společně se vydávají na útěk. Cestou potkají několik ozbrojenců, ale s jejich likvidací si poradí. Ukryjí se spolu ve výtahové šachtě... (TV Prima)
(více)Videa (10)
Recenze (1 070)
Letošek je rokem Smrtonosných pastí. Ta pátá s McClanem byla paradoxně nejmíň smrtonosná i zábavná, ta s Butlerem, která nás poprvé vzala tam, kde se měl McClane ocitnout už dávno, až moc opsaná, rutinní a nudná (byť scéna dobytí Bílého domu byla luxusní), a tak nejlíp sklapla až tahleta třetí. Emmerich, ačkoli měl ze všech jmenovaných zdaleka nejvyšší rozpočet, paradoxně nevítězí epičností (poněkud nenápadité) akce a za peníze, za které jindy srovnává se zemí celá města, zničí tady jen dva baráky (a ten Bílý už v minulosti několikrát zničil efektněji a nápaditěji), letadlo a pár helikoptér a aut. Boduje ale nejlepším scénářem, který je sice plný klišé, ale pěkně nám představí Bílý dům, Channing s Foxxem představují fajn dvojku, jejíž počínání mi evokovalo dva kamarády pařící spolu na Playstationu, a i záporáci jsou ucházející (a pět důležitých/výrazných padouchů je už trochu moc). A hrdinova vzpurná dcerka mě kupodivu bolestivě neiritovala a při jejím závěrečném odvolávání náletu mi stekla po tváři společná slza smíchu i dojetí. Kdykoli se na to rád podívám znovu. ()
Čo čakať od režiséra ako je Roland Emmerich? Veľkolepú akciu plnú digitálnych efektov, porciu (ne)pochopiteľných scén a predovšetkým hromadu filmovej zábavy lahodiacej ľudskému oku. A dá sa povedať, že splnil všetky očakávania, pretože film je nastavený presne tak, aby sa jednoducho filmovým fanúšikom nejako páčil. Podľa tvárí a mien aj pomerne slušne obsadené a Rambo v podobe Channinga Tatuma výborne funguje (dokonca aj uveriteľne hrá). Zjednodušene povedané, všetko tam búcha, každý na každého strieľa, občas preletí nejaká tá raketa, hacker hackuje o sto šesť, dokonca aj rally s prezidentskou limuzínou.. Keď to všetko človek vezme z nadsádzkou, tak sa film bude páčiť. ()
Já bych to s těmi superlativy zase až tak nepřeháněl. Jediné v čem má navrh Bílý dům oproti Olympus has Fallen je lehkost, nadhled a menší patos. Vše ostatní těžce pokulhává. Oldschool akce ? Kde ? Tak možná jeden až dva souboje a kvalitní "fyzické zvuky". Přehlednost minimální a rating je zabíjející. Celková střihová skladba těžce mimo. V akčních scénách je to hlavně střihač, kdo dokáže dostat do sekvencí potřebné obrátky. Tady se to velmi nepovedlo. Butler lepší Tatuma, ať si říká kdo chce co chce. Kupodivu však Channing vyniká v komediálních a odlehčených momentech spíše než v těch akčních. A tak otěže filmu na sebem musí převzít James Woods a jeho partička, kteří ukazují smršť pohledů a emocí každou chvíli. Možná je Emmerichův počin žánrově konzistentnější a pocta devadesátkám, ale v rámci přímého souboje se starším bratříčkem prohrává. ()
Emmerichu, Emmerichu co s tebou mám dělat ty kluku ušatá. Na jednu stranu náš hezky povozíš na garden bílýho domečku, rozesmejěš, zaakčníš a člověk si říká, joooo takhle nějak sem si to představoval, jenže Rolande, co ty rodinný ťintily mintily, furt dcera sem, dcera tam, to bylo jak nepovedená odnož Kramer vs. Kramerová 2, tyhle kýble prázdnejch keců z filmu vylejt, tak mě tu teď hraje americká hymna a pálím pětihvězdama. Ne fakt ,kombinace akčňáku co se v mnoha momentech evidentně nebere zase tak vážně z rodinným dramatem, to je jak prcat prasnici divokou s tím, že je to vlastně taky ženská. Nebudu za ježibabu a napalím tomu tři, protože ty akčně - zábavný sekvence, zejména uprostřed filmu to fakt dotáhli až na můj smích a to já zase umím ocenit. ()
Nabízí se otázka jestli má podobný akčňák dneska vůbec co říct, ano i ne. Například úvodní budování toho že se něco chystá, funguje spolehlivě. Záporáci jsou zpočátku charismatičtí a nevadí ani hlavní hrdina. Bohužel filmu škodí jak přepálená stopáž, tak samozřejmě tlak na co největší akčnost, která jak dneska víme je z velké většiny digitální. Takže sledujeme asi 5x digitální výbuch někde v Bílém domě. Digitální pád limuzíny do bazénu + notnou část honičky předcházející. Digitální helikoptéry. Copak nikoho nenapadne, že tohle normální divák prostě nemusí vidět? Ohromí vůbec dneska někoho že limuzína udělá 4x salto? Neohromí, protože je to blbost a tohle auto prostě neumí a basta. Škoda že se nepodařilo zužitkovat hláškovací potenciál nebo vzájemné pošťuchování dua Tatum/Foxx. Film se stává s blížícím se koncem prakticky nekoukatelný. Takže dopadá podobně jako Olympus has fallen. Možná je tohle o malinko lepší. Ale opravdu jen o trošku. ()
Galerie (61)
Zajímavosti (25)
- Návrhářka kostýmů pro Jamieho Foxxe musela podle režiséra Emmericha pracovat skutečně tvrdě, aby dokázala zakrýt hercovu muskulaturu, se kterou přicházel z natáčení filmu Nespoutaný Django (2012). (Brousitch)
- Oválná pracovna Bílého domu, která se ve filmu objevuje, byla následně použita pro film X-Men: Days of Future Past (2014) Bryana Singera. Roland Emmerich poradil režisérovi Singerovi, aby alespoň změnil tapety. (Brousitch)
- Vyzváněcí tón mobilu tiskového mluvčího Raphelsona (Richard Jenkins) je píseň "Spanish Flea". (Nikitera)
Reklama