Režie:
Juraj LehotskýKamera:
Noro HudecHudba:
Martin BurlasHrají:
Michaela Bendulová, Robert Roth, Venuša Kalejová, Lenka Habrunová, Kika Potočná, Žaneta Polhošová, Sandra Radičová, Dominika Kmeťová, Katka Feldeková (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh patnáctileté dívky, která se dostane do nápravného zařízení, touží milovat, ale není jí to dovoleno. Navzdory všem zákazům se však rozhodne žít svůj život naplno... Patnáctiletá Ela se po řadě konfliktů s matkou dostává do nápravného zařízení. Dívky, které tam žijí, mají za sebou často trudnější zkušenosti než řada dospělých. Drogy, prostituce, útěky z domova, záškoláctví… Před příchodem do polepšovny měla Ela vztah s třicetiletým Robym, do něhož je stále hluboce zamilovaná. Představuje si s ním společnou budoucnost, pro jejíž naplnění je odhodlána udělat téměř cokoli… Režiséra Juraje Lehotského inspiroval k natočení sociálně laděného snímku osud konkrétní dívky, kterou potkal. Jak říká, cílem bylo „vidět její život takový, jaký je. Žít její život s jejím malým tajemstvím, v plné jednoduchosti a obyčejnosti…“ A doplňuje: „Chtěl jsem být blízko u ní.“ Na pravdivosti snímku dodává zejména zcela přirozený projev Michaely Bendulové, představitelky Ely, kterou režisér objevil po téměř dvouletém hledání v jednom nápravném zařízení. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (45)
Moc se mně film líbil, především proto, že se mnou nějak nemanipuloval. Odtažitost byla dána v podstatě kapitolovým způsobem vyprávění ve kterém se nesoutředí na děj, ale na hlavní hrdinku, kterou Michaela Bendulová trefila mimořádně přesně. Slovenská silná deprese, která trošku přibrzdí to všeobecné veselí, které v dnešní době zažívá cena planeta. ()
Zo slovenských sociálnych filmov sa najlepšie k prítomnosti vyjadril zrejme Dom Zuzany Liovej. Pretože ostatné brali zobrazenie slovenskej reality cez trochu extrémnejšie zážitky. Tie pripomínajú skôr časopisecké reportáže ako plnohodnotnú sondu do reálneho života. Tématizovalo sa vysťahovalectvo mladých do otrockých tovární českého pohraničia (Až do mesta Aš), hysterizujúco nenávistné správanie slovenských au-pariek v Anglicku (Líštičky) aj rasizmus podmienený sociálnym strádaním a rozpadom rodiny (Môj pes Killer). V Zázraku ide o ťažký život v ústavoch aj mimo nich. Ladenie do chladných farieb tmavých odtieňov modrej a sivej príznačne dokresľuje neútulnú realitu panelákovej šedi sídliska, sociálno-nápravných zariadení i chlad vo vzťahoch. Hodnoverní herci, no scenár poskytuje len prevarenú schému. Neúplná rodina - nezhody s matkou- násilné odvlečenie do ústavu- rebélia - útek z ústavu - neschopný frajer - snaha pomôcť mu - nedobrovoľný sex - zisk z poníženia nevyvážuje veľká láska - pokorný návrat a napokon slabá nádej na zlepšenie prostredníctvom odovzdania génov. ()
Proč se současné české a slovenské filmy stále nemohou vyhrabat s absolutní průměrnosti až podprůměrnosti? Tato otázka mě napadá u každého současného filmu, ze kterého stříkají ambice (ať už přiznané či ne) a kritická obec je v očekávání toho, že se konečně objeví dílo, které by bylo schopno konkurovat alespoň lehce nadprůměrné vrstvě evropského uměleckého filmu. To, co se děje vždy poté, mi připadá jako podle kopíráku - ambice mohutně splasknou jakmile se zhrzení tvůrci doví, že je žádné prestižnější festivaly nepřijaly a diváci potom většinou jenom musí pokrčit rameny a uznat, že vznikl další pokus, který se nesnaží být svébytným, sebevědomým filmem, schopným obstát i ve větší konkurenci, ale je pouze jakousi velmi opatrnou a zpátečnickou zkouškou, která se křečovitě snaží vypadat alespoň trochu jako to, co se točí v celé Evropě na mnohem vyšší úrovni. Festivaly nechtějí pokusy, chtějí hotové a dospělé filmy. To, že je Lehotského Zázrak opět jenom zkouškou a ne dospělým filmem, čiší doslova z každého záběru a to je na tom nejsmutnější. Kameraman se snaží napodobovat snímání evropských filmů sociálního realismu - občas mu to jde, občas ne. Hudba je naprosto zbytečná - nemá ve filmu naprosto žádnou funkci, objeví se párkrát na začátku, potom až na konci, ale "musíme tam nějaké to brnkání na klavír dát, diváci by přece film bez hudby nepřijali". Scénář je asi vůbec nejhorší složkou, což je opět tristní skutečnost - působí, jakoby scenárista nakoukal všechny filmy o mládeži, označované za alespoň trochu kontroverzní a potom brousil všechny hrany tak dlouho, až vzniklo beztvaré nevýrazné nic, ve kterém paradoxně zůstalo mnoho klišé, odboček a mezer, které v údajně realistickém filmu nemají co dělat (aneb tváříme se realisticky, ale - hrdinka musí být alespoň jednou znásilněna, alespoň jednou zmlácena, alespoň jednou přežít automobilovou havárii atd. - věčný rozpor, vždyť "musí se tam přeci něco dít, je to fikční film!". A samozřejmě nesmí chybět klasická zkostnatělá a přežitá scenáristická berlička v podobě učení angličtiny a snu, tentokrát o odjezdu do Británie. Režisér sám po projekci řekl, že sama představitelka hrdinky je ve skutečnosti velmi bezcílná, bloumá, hledá se. Proč to tak není i ve filmu? Právě neschopnost scénář očesat, vyčistit a upravit ho tak, aby byl sevřený, je nejpalčivějším problémem Zázraku, který je tak opět tím, k čemu byl díky výše zmíněným faktorům od začátku odsouzen - dalším pokusem o zázrak, který za této konstelace nikdy nemůže přijít. ()
Co se týče slovenských sociálních dramat, tak mi to přišlo lepší než Až do města Aš. Největší výhrou je Michaela Bendulová, která vypadá přirozeně a celý film opravdu utáhne. Jinak je to taková domácí klasika: některé jednotlivé scény jsou velmi povedené, ale film jako celek prostě nijak zvlášť nefunguje. Není to tedy žádný zázrak, jen o trochu lepší průměr. ()
Podľa plagátu som čakal film z decáku, kde sa mladá babenka učí plávať a nakoniec sa stane zázrak a ona sa to naučí. No je to trochu inak, dievča sa učí plávať životom a akosi ju to nemá kto učiť. Potom to tak aj vyzerá a máme tu tak možno najdrsnejšiu slovenskú sociálnu drámu. Je pomerne krátka a trochu sa to odzrkadlí v závere, keď by sme mali byť z videného asi viac katarzne mimo. Každopádne po niekoľkých výsostne negatívnych ohlasoch ma film nesklamal. Je to samozrejme znova viac niečo do telky, ako na preplnené festivaly, kde publikum tú katarziu očakáva, aby mohlo ovplyvniť, kto získa všakovaké ceny, ktoré sa potom ocitnú pri distribúcii na plagáte. Zázrak by v tomto neuspel. ()
Galerie (6)
Photo © Aerofilms
![Zázrak - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/824/159824195_cdd6d6.jpg)
Zajímavosti (12)
- „Rád odkrývam nové životy, iné životy. Zamýšľam sa nad ich zmyslom a hľadám ich hodnotu. Inšpiráciou pre film bol príbeh dievčaťa, ktoré som stretol. Bolo ešte dieťaťom, ktorému sa zrútil celý svet. Stratilo všetko, čo malo rado, čo patrí k detstvu – diskotéky, detské sny a svoju prvú lásku. Začínalo žiť život, na ktorý nebolo pripravené. Chcel som vidieť život tohto dievčaťa taký, aký je. Žiť jej život s jej malým tajomstvom, v plnej jednoduchosti a obyčajnosti. Chcel som byť blízko pri nej,“ prezradil režisér Juraj Lehocký. (Zdroj: ASFK)
- Renáta Berkyová, jedna z komparzistiek, strávila reedukačnom centre dva roky. O filme povedala: „V polepšovni sú hlavne dievčatá, ktoré si nerozumeli s rodičmi, tak ako Ela. Preto sa mi film zdá byť veľmi pravdivý.“ (Arsenal83)
- Scenárista Marek Leščák povedal, že zvažovali obsadiť aj herečky z konzervatórií. Nazdávali sa však, že dievča zo zdravého prostredia by nedokázalo presvedčiť diváka o pravdivosti príbehu. (Arsenal83)
Reklama