Režie:
Richard AyoadeKamera:
Erik WilsonHudba:
Andrew HewittHrají:
Jesse Eisenberg, Mia Wasikowska, Lloyd Woolf, Noah Taylor, Wallace Shawn, James Fox, Cathy Moriarty, Yasmin Paige, Phyllis Somerville, Rade Šerbedžija (více)Obsahy(2)
Plachý samotář Simon (Jesse Eisenberg) se protlouká životem v lhostejném světě. V práci ho přehlížejí, jeho matka jím pohrdá, žena jeho snů Hannah (Mia Wasikowska) ho ignoruje. Nic z toho se mu nedaří změnit. Jeho život se převrátí naruby až ve chvíli, kdy mu přibude nový kolega v práci. James je fyzicky Simonovým dvojníkem, po psychické stránce však jeho protikladem. Je sebevědomý, charismatický a umí to se ženami. K Simonově hrůze začíná James pomalu přebírat kontrolu nad jeho životem. V hravé adaptaci novely F. M. Dostojevského mísí režisér Richard Ayoade (Jmenuji se Oliver Tate) humor a osobitou estetiku s kafkovskou atmosférou. (Aerofilms)
(více)Recenze (173)
Existenciální mindfuck, o bludném kruhu nároku současného světa, který člověka tlačí k neustálému zlepšování svých výkonů, extrovertnosti a stejnosti s ostatními. Jinakost a individualita je přežitek, pokud někdo takový je, v korporátních společnostech (a nejen tam) už z principu působí jako exot a společenská "mrtvola". Už se ani nedivím, že za něčím takovým stojí právě Ayoade. Sice by se něco takového od Mosse z Ajťáků, který běžně dabuje v animácích a hraje v reklamách, na první pohled čekat nedalo, ale už Submarine bylo dostatečně jiné, takže mě tady ta jinakost stylu i příběhu nezaskočila. Naopak, forma se mi hodně líbila, jak svým neurčitým světem a firmou s totalitním řízením, tak i černo-žlutou stylizací a v podstatě neexistencí denního světla. Zpočátku to pro mě mělo dost silnou atmosféru, jenže jak se to už od úvodní scény tvářilo dost tajemně a postupem času z toho byl jen prostý příběh o boji s dvojníkem, který nahrazuje život hlavní postavy Simona (a na rozdíl od něj je takový, jakého si ho společnost žádá), docela mě to přestávalo bavit a ten konec je skutečně takový, jaký si ho člověk představí, ale zároveň doufá v něco víc. Je to budované chytře, ale jaksi bez nápadů, které tam zoufale chybí k tomu, aby z toho bylo něco skutečně silného. Díky tomu to nevidím na vyšší hodnocení, ale určitě uznávám, že to má něco do sebe. Silné 3* ()
Tak to bolo niečo! Poriadne silná a pochmúrna atmosféra sa niesla v podstate celým príbehom a toto bola psychodráma ako sa patrí. Svojim spôsobom dosť podobné ako iný film o dvojníkoch Enemy, avšak The Double bol určite lepší a najmä zmyselnejší ako tá pavúčia absurdita. Občas som sa trochu strácal, ale vždy som sa dokázal napokon zorientovať. Film mal ohromný spád a to vizuálne stvárnenie bolo fascinujúce. Ústredná myšlienka o túžbe byť obdivuhodný a neutíchajúci pocit krivdy boli vystihnuté takmer dokonalo. Jesse Eisenberg pomaly ale isto čoraz viac dozrieva. Niekoľko absurdných a nelogických vecí mi síce prekážalo, ale v podstate aj tie krásne reflektovalo ten pocit neviditeľnosti a menejcennosti. ()
Takovej Klub rváčů, akorát víc korporátní. A Jesse byl asi divergentní. ()
Mé hodnocení není příliš objektivní, ale tenhle film se mi přesně trefil do vkusu i do nálady, což jsem ostatně i očekával. Depresivní, noirová atmosféra ušmudlaného, šedivého a neustále deštivého města byla dokonale provedena. Když k tomu přidáme policisty nestíhající vyšetřovat sebevraždy, ubíjejícící nesmyslnou práci, hrdinu s nulovým sebevědomím, je pak skutečná zápletka třešničkou na vynikajícím dortu. Je to však třešeň obrovská a bez pecky ;). ()
Když Hyde bere na zkušenou, pokouší Jekylla. Tvoje druhá tvář, má poklona. Má mou podobu, která se mi nepodobá. Vlastnosti, které já nevlastním. Ambicióznost, průbojnost, provokující dravost, sebevědomí, randí s vícero ženami...Toužebné vnitřní přání, já - hrdina. Dodává mi odvahu, jak zabojovat o ruku dívčinu, jak napadnout nenápadnost, vyzrát na nevýraznost, prodat svou práci, osobnost. Přivolat zpět svou existenci. Stát se sám sebou. Originálem, ne kopií. V nezdárném vesmíru procitnout, pochopit. Zaniklý, zamlklý cinkot života rozeznít. ()
Dostojevskij v hávu Kafky? Co se asi tak mohlo posrat, že? No, je vidět, že "legendy" světové literatury jsou pro mě vážně odstrašujícím příkladem literární tvorby, protože to je jedna ukrutná sračka za další sračkou, já si prostě nemůžu pomoct, sorry jako. 15% ()
Obsah nic moc, ale ta formicka, ta je jako ze uplne mnjam :) ()
Je otázka, jestli jsou divné filmy dobré filmy. Jesse je dobrý herec, ale tentokrát si asi nevybral úplně to pravé ořechové. Je to sice velmi zajímavě, kvalitně zpracované a vlastně i z povinné literatury, ale tentokrát to má k plnému počtu dost daleko. ()
Letošní rok je na filmy s dvojníky poměrně bohatý. Porovnání s Enemy se rozhodně vyhnout nedá. Minimálně základní zápletka je velmi podobná, kdy je hlavní postava vystavena skrz dvojníka svým snům a představám. Ayoade se ale pohybuje mimo časoprostor, ve světě, který připomíná zvrhlou diktaturu. Lidé jsou zde pouze data. Vlastně by se oba filmy daly vyložit stejně, přičemž The Double je v některých aspektech doslovnější, stylovější, atmosférou ještě zoufalejší a jako celek, typicky britsky, černohumorný. ()
vykonstruovaná pitomost. ()
I přes skutečnost, že jsem to nepochopil a zčásti mi Eisenberg evokoval Cukrberga, tak jsem nadšen! Kratičká metráž k schizofrennímu plotu prostě sedí jako střešní taška a Micka od sousedů! Přetěžko definovat tu přeindustrializovanou dobu, v níž se do práce i z práce chodí za tmy, těžko definovat závěrečný salut a skok do sítě a hlavně přetěžko definovat stehna té polské vychrtlé selky! 77% Celosvětový výdělek k 25. 9. 2014: $200,406 ()
Nemůžu se vyhnout srovnáním s Enemy, jde o podobnou hru s divákem, jen Dvojník je víc neuvěřitelný, Enemy se pořád drželo v mezi, kde všechno dávalo smysl, na to Dvojník z vysoka kašle a dělá si s postavou a s divákem co chce, je mu úplně jedno co dává smysl a co ne, vlastně jsem ten film totálně nepochopil, nebo pochopil, ale tolik věcí mi tam nedává smysl, že to je prostě nereálný, musím pak někde najít oficiální vyjádření režiséra, nebo najít jiné teorie. Pokud si Simon sám vytvořil Jamese ve své hlavě, proč ho všichni viděli? Proč bylo všechno tak reálný, všechny ty konverzace, hromada momentů, kde to prostě jen na halušky svést nejde, fakt ten film nepobírám, ale nebyl tam čas na nudu, dost mě to bavilo, sice se mi přeškvařila hlava, ale musím to vidět znova. Ale pořád si myslím, že Enemy je lepší film než Dvojník, co se obsazení i příběhu týče. ()
Keby tie peniaze, ktoré išli na rozpočet, dali radšej mne. ODPAD ! ()
Podivné, ale bohužiaľ formou nie príliš pútavé. ()
První třetina parádní, ale pak dojde futr. Celovečerák potřebuje třikrát víc. Jinak pěkné, nic víc proti. ()
Brilantne zosnovaná lúpež identity. Okrem podmanivej hudby, 60-tkových kulís a precíznej réžie tu máme aj skvelý intenzívny príbeh v noir surrealistickom obale, kde všetko utrpenie hlavného hrdinu dostane zadosťučinenia v poctivo eskalovanom konci. Úplne iné než bratské Enemy, no u mňa rovnako skvelé. ()
Tohle není nic pro mě. Zbytečnej film, kterej neříká vlastně vůbec nic. Podobnost s Fight Clubem je značná. A taky nesrovnatelně lepší Fight Club nakopává Dvojníkovi prdel. Ztráta času. ()
Až na konec (tam se přehlednost nějak vytratila), jsem se naprosto vyznal, jaký Eisenberg, je jaký. Obě polohy totiž zvládl výtečně, i když si myslím, že normálně má blíže k tomu bezohlednějšími (rád bych viděl ke srovnání v dvojroli někoho, kdo má blíže k té hromádnce nervů, třeba Michael Cera). Nic nezvládají britové lépe než to, co cítí k monotóní úředničině např v 1984. Postupně se překvapením stal fakt, že R. Ayoade použil celkový přístup, který mi evokoval artový psychologický film jak vyšitý z 60. či 70. let. Z konce cítím lehké znechucení, protože když bylo jasné, že pointa konce je stejná jako u Času, který mě právě tím zklamal (konec se dostal zpátky na začátek), ale nikoliv tak,abych ubral ještě nějakou *. ()
23. 09, 2014 (240.); co dodat, nezamlouvalo ()
Kafka sežral Colonela Sanderse... ()
Reklama