Režie:
Giuseppe TornatoreScénář:
Giuseppe TornatoreKamera:
Fabio ZamarionHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Geoffrey Rush, Jim Sturgess, Sylvia Hoeks, Donald Sutherland, Philip Jackson, Dermot Crowley, Kiruna Stamell, Liya Kebede, Caterina Capodilista, Gen Seto (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Virgil Oldman (Geoffrey Rush) je světově uznávaný znalec v oblasti výtvarného umění a starožitností. Ve svém osobním životě je však uzavřeným samotářem pronásledovaným mnohými obsesemi. Nikdy se nedokázal sblížit s jiným člověkem, není schopný s někým spolupracovat a v životě se nezamiloval do žádné ženy. Jeho okolí jej tedy považuje za výstředního génia. Bližší vztah má jen s Robertem (Jim Sturgess), mladým a zručným restaurátorem historických mechanických strojků a hodin. Ale ani tento vztah nelze nazvat osobním. Jedinou věcí, které Virgil věnuje svou vášeň, je tajná sbírka ženských portrétů všech uměleckých stylů a období, kterou mu pomáhá doplňovat Billy Whistler (Donald Sutherland), druhý člověk, kterého je ochoten pustit do svého soukromí. A tak jeho život běží zcela bez emocí a nečekaných změn. Až v den jeho šedesátých třetích narozenin přijde nečekaný telefonát od neznámé ženy (Sylvia Hoeks), která se představí jako Claire Ibbetsonová. Ta jej naléhavě žádá o pomoc při odhadu a prodeji zděděné rodinné umělecké sbírky. Virgil její nabídku nakonec přijme a dostaví se v domluvený čas do starého domu, který je zaplněný starými obrazy, sochami a nábytkem. Jeho nová klientka však na schůzku nepřijde. Pomocí dalších telefonátů jej Claire postupně přemluví k dalším pokusům o setkání, k nimž nakonec opět nedojde. Tak začíná zvláštní hra, která jej začne přitahovat. Snaží se zjistit identitu této tajemné ženy a pomocí triku zjistí, že Claire je mladá, velice krásná a trpí panickou hrůzou z okolního světa. A proto žije ve skrytých místnostech starého domu. Robert Virgilovi začne radit, jak krok za krokem získat srdce ženy, která se skryla před světem. Virgil se ocitá ve víru vášně a uprostřed hry, která navždy změní jeho šedivý život. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (904)
Film se několikrát proměnil. Začal jako krimi. Pak přešel do své tajemné polohy. Tady jsem byla naprosto fascinovaná. Hrozně mě to bavilo. Později přešel v romantiku. I tady to bylo chytlavé. Ovšem moc mě nenadchl závěr. No, vrátil se zase do kriminální polohy. Závěr bych udělala jinak. Dost mě zklamalo, že se to tajemno všechno vytratilo pryč a byla to v podstatě zase krimi. Ty pasáže s mechanickým panákem mi dost připomněly film Hugo a jeho velký objev. ()
Atmosféra i mystika tohoto filmu je opravdu hluboká, v první polovině. Bavilo mě více než hodinu se prohrabovat starožitnostmi a nacházet v nich skrytá tajemství díky Virgilu Oldmanovi. Schizofrenní diva a poblouzněný stařec mě ale nudili, děj byl dost předvídatelný a hloupý. Film mě nezklamal ani nenadchl, bylo mi jen líto, že se takový potenciál promrhal lacinou poslední třetinou. Polanského bych do toho netahala vůbec. Ten atmosféru ani mystiku nikdy nezničil stupidním koncem. ()
Největší silou tohoto filmu, je to, že celou dobu čekáte, jaká pointa za tím vším vězí. Dramatizování je zde přehršle, divák je napínán a nakonec dostane fatální facku, u které ale nakonec nabyde dojmu, že tomu ani jinak být nemohlo, když si děj zpětně v hlavě přehrává. Aneb jak jinak by to mohlo skončit, když se vysloužilý elitní odhadce a majitel prestižní akční síně zamiluje do agorafobické dívky, která se snaží prodat zděděnou sbírku po rodičích. Prostředí starožitných sbírek filmu dodává nádech tajemna a neokoukanosti, zvlášť když na každém kroku vězí nějakej kalkul a ojebávka... ()
Já Žofrého Rushe prostě miluju, ať hraje v čemkoli. A tento film, kromě atmosféry husté tak, že by se dala krájet, stojí především na jemných nuancích, kterými vytváří obraz hlavní postavy a jejího světa. Ne úplně překvapivé, ale dokonale vycizelované dílko. ()
Tak já se musím přiznat...já to neprokoukla. Naletěla jsem totálně. Věřila jsem bezmězně a sežrala to i s naviákem. Nádhera.....pro mne čisté umění, ()
Lahoda filmového labužníka. Pokud Rush hraje tak výraznou hlavní postavu jako zde, je kvalita zaručena. Skvěle vystavěná konstrukce o lidské osobnosti a její nevyhnutelné změně. Finále dokonale zvládnuté a vygradované. Méně emocí? Nezdálo se mi, vždyť hlavní postava Virgila plno emocí teprve objevuje a nedá se tak očekávat nějaké Almodovarovské drama. Pro Pražáky krásné prostředí finále a ano - i já jsem neváhal zavítat do Kozí ulice k filmové putice Night and Day s tím supercool interiérem, který asi místní vyčórovali a prodali do sběrných surovin. Hodnotit tak dokonalý film je velmi snadné, jasný plný počet.. prolínání několika žánrů, nenápadná dějová linie, která se objeví až v samém konci, hudba Morriconeho a skvělý Rush. ()
"What's it like living with a woman? - Like taking part in an auction sale. You never know if yours will be the best offer. Už dlouho se mi nestalo, abych po konci jenom nevěřícně hleděl na plátno a beze slov sledovat titulky. A u Nejvyšší nabídky se mi to stalo, protože film mě dostal snad po všech stránkách. Výborný scénář (konec jsem si nějakou podobnou formou čekal, ale i tak mě docela překvapil), výborná kamera a hlavně skvěle vymyšlený výboj emocí a vztahů mezi dvěma hlavními hrdiny. Povedly se také interiéry i exteriéry. Nejvíce bych ale z filmu chtěl ocenit další "oscarový" výkon Geoffreyho Rushe, který bez problémů zvládá všechny Virgilovy emoční stavy i životní postoje. A v mnoha částech filmu mu dokáže zdatně sekundovat i trojice Jim Sturgess, Sylvia Hoeks a Donald Sutherland. Ale i přesto nad nimi Rush většinou vyniká. A soundtrack naprosto precizně dokresluje uměleckou atmosféru celého filmu. U něho speciálně jsem zvědavý, jak bude znít samostatně. A myslím, že bez filmu to nebude ono. Každopádně filmu nemám co vytknout! ()
Od filmu jsem pořád odvracel pozornost a říkal jsem si,že film s tématem obrazy bude asi pořádná nuda.Ale nakonec jsem do toho šel a teď musím uznat,že jsem neudělal chybu.Geoffreye Rushe znám snaď jen jako kapitána Barbossu z Pirátů z Karibiku.Zde ale předvedl velmi dobrý výkon.Velkým plusem tohoto filmu je jednoznačně příběh,který je ke konci vyšperkován do dokonalosti.Takový konec jsem tedy vskutku nečekal a o to více jsem byl překvapen,jak film tcůrci zakončili.Více ale nebudu naznačovat a můžu jen doporučit.Hodnocení:85% ()
Krásný film o umění, vztazích a s neuvěřitelným zvratem k tomu. ()
Předhodit mi tak předvídatelnou pointu jiný režisér, nejspíš bych jeho film pěkně ztrhala. Jenže u Tornatoreho jsem nikdy neměla pocit, že by chtěl nějak efektně šokovat, jeho scénáristická překvapení vždy spíše umocňovala zážitek z předchozího děje, popř. stavěla již viděné do jiných, hlubších souvislostí. Pravda, jindy mu to šlo trochu lépe, ale to neznamená, že by to snad nebyl další povedený zářez do jeho skvělé filmografie. Tentokrát možná trošku odlehčenější než starší snímky, přesto stejně silné, poutavé a navíc s vynikajícím Geoffrey Rushem v hlavní roli. Odkazovat na úžasnou hudbu Ennio Morriconeho je už celkem klišé a tak raději zmíním ten naprosto dokonalý závěr v údajné české restauraci. ()
Film je opravdu dobrej a poutavej, ale ten konec mi tam prostě nějak nesedí, ať se na to dívám z kteréhokoliv úhlu. Docela by mě zajímalo, jak to ten autor skutečně myslel a jak to teda mělo být. ()
Film s dobrou mysteriózní zápletkou, který najednou prolínal několik žánrů a dospěl ke zvratu, který jsem nečekal. Výborně zde hrál především Rush, sympaťák Sturgess mu dobře sekunduje, palec nahoru dávám i za soundtrack...7,5/10. ()
Poněkud rozvláčné a vzhledem k vedeným dialogům i předvídatelné, byť ne v takovém rozsahu, v jakém finále bylo. Musím uznat, že mě ale v tomhle případě pomalé tempo poněkud uspávalo a poprvé, kdy jsem si řekl, že bych už mohl být zanedlouho konec, ještě nebyla ani polovina filmu. Ta rozvláčnost vyprávění má samozřejmě smysl, ale přišlo mi to už trochu příliš. Umím si to představit spíše jako divadelní hru. Plusem jsou výborní a známí herci, s neznámými tvářemi bych to asi bez podřimování nedokoukal. ()
The Best Offer je tak trochu sám o sobě "work of art". Film, který vám zpočátku příjde možná plochý a trochu nesvůj, ale který postupem času, s pomocí hereckého koncertu Geoffreyho Rushe a kouzelného hudebního doprovodu přeroste v mysteriózní drama, které vás možná zprvu zaskočí svým koncem, ale když se nad ním zamyslíte, tak nakonec zjistíte, že všechno do sebe perfektně zapadá, tak jako ozubená kolečka do Vaucansonova stroje. Za mě slabších 5* ()
V první polovině takřka dokonalý, ve druhé již předvídatelný, leč stále velmi poutavý snímek. 89 procent. ()
Čaro Maleny i ďalších Tornatoreho zárezov tkvie v ich úprimnosti a lásky k filmu, či dokonca životu ako takému. La Migliore offerta je v tomto smere prekvapivo veľmi vykalkulovanou záležitosťou, nelogickým a psychologicky deravým štítkom príbehových štruktúr jednej rozprávky s vážnym tónom. O to viac, o čo intenzívnejšie sa tvári vo výslednom prednese. Je preto úžasné, ako ho záverečný twist dokáže preniesť do iných sfér filozofickej antropológie ako i osobitnej sondy autizmu. Navyše dekoratívne kulisy bravúrne dotvárajú krásu európskych metropol, ako i orchestrálne tajomné hlasy v pozadí naratívnej mystiky. O to ľahšie sa to dostane pod kožu. ()
Tak tohle mě vážně nebralo.... pomalé, psychotické .... ()
Velmi dobrý film s dost špatným, totálně neuspokojivým koncem. ()
Vše se dá zfalšovat. Za největší falešný cit se musí zaplatit cenou nejvyšší. Precizně zapadají jednotlivé střípky mozaiky příběhu až do konce. ()
Tornatore umí své filmy dobře zrežírovat a podat (minimálně pro mě)... Ano, myšlenka a námět v podstatě nevěstí nic nového či překvapivého, ale převládají klady - postupné dávkování informací, které diváka nutí pokládat si otázky a přemýšlet o ději, opět se ukazuje, že žádný záběr ani postava nejsou ve filmech tohoto Itala navíc. Morricone opět zdravě a vkusně slyšitelný celkovému vyznění pomáhá. Dále emoce, kdy především s hlavním představitelem divák prostě musí soucítit a výkon Geoffreyho Rushe je opravdu výborný. Krom hlavní dějové linie, která je bezesporu sama o sobě zajímavá se filmu podařilo poměrně pěkně zobrazit pohled na samotu, a to hlavně v otázce zda je horší hořkost samoty nebo zklamání ze zrady "nejbližších" osob v životě... Inteligentní, nikam nespěchájící a ve své podstatě vlastně smutný pohled do nitra (ne)lidskosti. :-) ()
Reklama