Režie:
Jean-Pierre MelvilleKamera:
Henri DecaëHudba:
Martial SolalHrají:
Jean-Paul Belmondo, Emmanuelle Riva, Irène Tunc, Howard Vernon, Nicole Mirel, Marc Eyraud, Gérard Buhr, André Badin, Monique Hennessy, Patricia Gozzi (více)Obsahy(2)
Belmondo hraje mladého kněze Léona a děj se odehrává za okupace na francouzském venkově. Je vlastně o tom, jak mladý pohledný farář svým zjevem, inteligencí a důvtipem svým způsobem svádí mladé dívky, ale nespí s nimi. (MVanis)
Recenze (26)
Zajímavý film, který i po těch letech má něco do sebe (resp. možná jeho zajímavost pramení právě z toho puncu šedesátkového retra - osobně oceňuji možnost vidět zde mladého Belmonda v pro něj netradiční roli, podobně jako Emmanuelle Rivu v jejích tehdejších 34 letech - pro člověka, která ji viděl v Hanekeho LÁSCE, kde se objevila už 85 letá, 5 let před svou smrtí, ten kontrast není prost značné působivosti). Navzdory jednoduchému ději a místy poněkud nezáživným teologicko-abstraktním dialogům mě bavilo na to koukat a celý film příjemně oživuje výskyt řady krásných žen a decentní erotické jiskření, které do tohoto jinak neobyčejně cudného filmu vnášejí. Na Melvilla možná trochu neobvyklý snímek, filmařsky přesto velmi zdařilý. Pro mě osobně je to obohacující objev, za který jsem rád. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $27,005║Tržby Celosvetovo $800,000║ ()
Za okupace mladá přitažlivá svobodná ateistická matka s lesbickými sklony poznává Boha skrze duchovní vedení mladého přitažlivého kněze. A samozřejmě se do něj zamiluje. A doplňují je takové charaktery jako je křestanská vichystická (ne)udavačka či (ne)prostitutka co to pro sychr hraje na všechny strany. Prostě černobílý snímek s nečernobílými charaktery v až příliš pomalém tempu, ale zato se silnou závěrečnou dvacetiminutovkou. PS I: Údajně by mělo existovat více verzí (snad tři?). Viděl jsem tu dlouhou bezmála dvě hodiny, na které bylo krácení poznat hlavně co se týče vedlejších charakterů. Takřka všechny tyto linie vyzněly do ztracena. Nejhůře to odnesly výše zmíněná vichystka a dcera hlavní hrdinky. PS II: Vernon si tu v pár vteřinách vystřihl svou roli z Melvillova celovečerního debutu. Teda skoro. ()
Viděl jsem ten film až teď, i přes to stáří oněch šedesáti let se mi to líbilo. Párádní zpovědník, jenž svou šibalskou upřímností přesvědčuje krásné ženy o věcech božských. Fantasticky se zhostil role kněze, přesto všechno, že to nebyla vyložená jeho parketa, tak odvedl svým způsobem perfektní schopnost vést zajímavé rozhovory o Bohu a víře v přitažlivém balení. Třeba má Bůh možná vlastní kriteria pro to, co je dobré a zlé, kdo ví? ()
Válečné drama s Belmondem. :-) ()
Tomhuhle zapomenutému pokladu se nedostatky odpouštějí snadno: ať už jde o sem tam nedotáhnutou vedlejší dějovou linku nebo o sem tam až příliš levicový idealismus mladého pátera J.-P. Belmonda. Odpouštějí se snadno, neb zůstávají ve stínu krásných kladů: sebejistá, fešná mladá vdova, komunistka jak řemen, vleze do zpovědnice, aby padremu vysypala, co si o církvi myslí, jenomže chudák narazí na kněze, co se nedá, a k vlastnímu překvapení po chvilce odchází vyzpovídaná. Následují diskuse a diskuse a dlouhá cesta ke konverzi natočené tak diskrétně, nepateticky a věrohodně, že se v dotyčné leckterý obrácenec sám pozná. Jenomže tady příběh nekončí. Bývalá stranice totiž neobjeví jen víru, ale taky lásku a všechno by mezi dvěma hlavními hrdiny neodvratně směřovalo k posteli a k odhalení pokrytectví chlípných služebníků církve, kdyby… a v tom je právě půvab toho příběhu… a to právě nemohu napsat, protože by to byl spoiler. Každopádně děkuji panu Melvillovi a oběma hlavním představitelům za nádhernou poslední půlhodinu. [Tento starý film bude těžko sehnatelný jinak než v DivX – dostupné české titulky jsou však bídné a v mnoha momentech mění smysl vyprávění.] ()
Nemelvillovský Melville mi spíše připomíná filmy jeho kolegy Clauda Lelouche, nikoliv stylem, ale volbou tématu. Ani tradiční Melvillova preciznost nedostala v tomto snímku příliš prostoru. Na Melvilla příliš až myšoidně šedivé. ()
Málo známý film s J-P Belmondem v roli kněze byl natočen podle románu belgické komunistické spisovatelky Beatrice Beckové. V autobiograficky laděném příběhu (autorka byla vdovou po židovském manželovi), umístěném do druhé světové války ve Francii, jsou sice na postavě kněze patrná levicová rezidua a zároveň zárodky jisté pokrokovosti, ale v celku jsou zachovány pevné obrysy kněžství a katolické morálky. I když mne úplně nenadchl, přesto je nutno konstatovat, že jde o zajímavý a kvalitní film. Obě hlavní herecké postavy JPB a Emanuelly Rivy jsou vynikající. Nalezneme zde mimo jiné apel na vztah křesťanů k židům. Ostatně režisér Melville byl také Žid. (Upozornění: amatérské české titulky jsou dost špatné a zvláště v náboženských výrazech často i úplně nesprávné). ()
Bůh není. Je jen hluboká lidská víra... poskytující nám velkou naději i v tísnivé situace, spojující nás v takových okamžicích blíž k sobě i navzdory odlišnému pohledu na svět. Jak silné, jak působivé. Mladý bezprostřední Jean-Paul a krásná, pohledná Emmanuelle rozehráli komorní drama, které jde až do samotné intimity lidské duše a naplno mě vtáhlo do dění. Oceňuji, že politika, náboženství i válka zde zůstaly spíše výraznou kulisou pozadí pro intimní lidské drama. Melville zapaluje v životě hlavních postav plamínek, který vzplane pomalu, snad i pro ty neslučitelné hranice náboženské a levicové ideologie se pořádně ani nerozhoří, ale zanechává o to hlubší zásah, silné emoce, spolu kráčející bezútěšnost i silnou útěchu. [90%] ()
47th KVIFF 2012 - TRIBUTE TO JEAN-PIERRE MELVILLE - Pocta Jeanu-Pierru Melvillovi (Léon Morin, prętre / LÉON MORIN, PRIEST / Kněz Léon Morin) ()
Tak nějak nevím, co si o tom myslet. Vypadá to jak zfilmovaná nějaká příručka z nějakého katolického nakladatelství, pojatá formou rozhovoru věřícího a ateisty (resp. komunistického ateisty jako v tomto případě), do toho je bez ladu a skladu přimíchaná druhá světová, která zde nehraje žádnou větší roli, a celé je to okořeněné skrývanou erotikou a sexualitou - jak danou snad bisexuálním zaměřením hlavní hrdinky, které se líbí šéfová v práci i nakonec ten mladý kněz, tak otázkami nad skutečnými motivy mladého kněze. Naštěstí se ani v tomto nezachází do podrobností. Celé to je natočené navíc tak nějak bez duše - armáda pochoduje ulicemi městečka, ale v člověku to neprobouzí žádné pocity, prostě samotný atribut pochodování má vzbudit obavy, jenže nevzbuzuje. Stejně tak je to s hlavními hrdiny, kteří prostě jsou a nic o nich pořádně nevíme, neb film kašle na podrobné psychologické vykreslení jejich životů - o to povrchněji pak ony věroučné rozhovory žel vyznívají. Samozřejmě zazní mnoho věroučných pravd o poznávání Boha, o tom, že k víře si každý hledá jinou cestu, že existují určité ctnosti, jen mi přijde, že to podstatné o oběti a milosrdenství tam až tak moc nezazní. A u některých tvrzení by se možná dalo přemýšlet, jestli byla skutečně myšlena jako návod pro hledání cesty k víře. Ale jinak výprava, kamera a herecké výkony fajne, tam si není nač stěžovat. Jen to tak nějak odnikud nikam nejde (ačkoliv vím, že zde má jít primárně hlavně o tu cestu). ()
Bože, kněž Leon je tak nesympatická postava! Nadřazený, neempatický kus ledu. Takový sluha boží by přiměl k pochybnostem o víře snad i papeže. Ve filmu se odehrávají hlavně dlouhé nezáživné dialogy o víře a filozofii. Když své fanynce nabídl kněz knihu o empiriokriticismu, vůbec jsem se nedivila, že po něm vyjela. Taky bych udělala cokoliv, aby už proboha přestal abstraktně žvanit. ()
Ač má film solidní dvě hodiny, působí občas jako hrubý sestřih mnohem delšího projektu, ve kterém by byly více rozvedeny vedlejší dějové linie a charaktery a motivace jejich protagonistů. Děj se valí překotně dopředu, některé scény vypadají, že byly sestříhány na minimum a že by ve filmu vlastně ani nemusely být, aniž by to mělo zásadní efekt. Celkem škoda, nicméně vztah ústřední dvojice je dostatečně zajímavý sám o sobě, hezky se vyvíjí a graduje a vzájemné rozhovory obou protagonistů. jsou stimulující. Jean-Paul Belmondo i Emmanuelle Riva působí velice přirozeně a chemie mezi postavami tak funguje bez problémů. ()
Tak trochu neprávem lehce zapomenutej film, kterej podle mýho soudu snese srovnání i s Bressonovým farářovým Deníkem. Zřejmě lidi odpuzuje zjevnej katolicismus filmu, kterej ovšem neni ani trochu úzkoprsej a ukazuje svoje veřejně tolik nepropíraný formy. Trochu jsem se obával Belmonda, že by jeho kněz mohl bejt trochu karikaturou, ale ani náhodou - Bebel je zcela upozaděn a na plátně je opravdu knězem. Nádherná Emanuelle Riva. ()
moja zaujímavosť: Natáčanie filmu prebiehalo v mestečku Montfort-l'Amaury. (dyfur) ()
Suverenne jeden z najlepsich filmov nielen rezisera Melvilla, ale i Jean Paul Belmonda. Za uplne najlepsi Belmondov film povazujem Muz z Ria. 100 % ()
Leon Morin v podání Belmonda je celkem ucházející stejně jako ostatní role ve filmu, bohužel malý spád a strohý katolický děj mi nedávají možnost dát vyšší než tříhvězdičkové hodnocení. ()
Jak se pozná skutečný mistr režisérského řemesla? Že dovede natočit dvouhodinový film, ve kterém se nic zvláštního neděje, a přesto se člověk nenudí ani vteřinu. Nenápadný příběh o vztahu mladého kněze a ovdovělé ženy se odvíjí pomalu a civilně jako - chtěla jsem říct, jako v životě, ale v dnešním světě by ti dva skončili v posteli na 50 % a v dnešních filmech na 100 %. Mladý Belmondo je hezký, šarmantní a temperamentní, ale rozhodně nepůsobí jako „Belmondo, v klerice“, ale jako skutečný důstojný pán. Teologii komentovat nebudu, protože jí nerozumím ani v češtině, a titulky jsou opravdu mimořádně odfláknuté (alespoň citace by mohly být přepsané správně, proboha!), film se mi ale líbil a melancholický konec se mi líbil moc. ()
To nejlepší co jsem viděl na 47.MFF Karlovy Vary, což jsem poněkud nečekal. ()
Asi jsem viděl jiný film než uvádí obsah. Mladý kněz určitě nesvádí mladé dívky. A také se nebaví flirtováním s nimi. Tak by asi vypadala americká verze filmu. Film je spíše střetem dvou světů, dvou životních postojů. Film jsem viděl s titulky a nenabyl jsem dojmu, že by hrdinka byla lesba či přesvědčená komunistka, jak zde mnozí uvádějí. ()
Reklama