Režie:
Xavier DolanKamera:
André TurpinHudba:
Gabriel YaredHrají:
Xavier Dolan, Pierre-Yves Cardinal, Lise Roy, Evelyne Brochu, Mélodie Simard, Manuel Tadros, Jacques Lavallée, Anne Caron, Olivier MorinObsahy(1)
Tom, mladý reklamní textař z Montrealu, přijíždí na farmu kdesi v Québecu, aby se zúčastnil pohřbu svého milence jménem Guillaume. Je šokován, když zjišťuje, že ostatní neví, kdo je, ani v jakém vztahu byl k zemřelému mladíkovi. Guillaumova matka žije v domnění, že měl její syn v Montrealu přítelkyni. Francis, nejstarší z bratrů zesnulého, trvá na tom, aby vztah Toma a Guillaumea zůstal tajemstvím. A tak začíná rozehrávat s nic netušícím Tomem nebezpečnou a zvrácenou manipulativní hru, jejímž cílem je ochránit truchlící matku i dobré jméno rodiny. Rodí se zhoubný vztah, který skončí pouze za předpokladu, že vyjde najevo děsivá pravda. (Cinemax)
(více)Recenze (65)
Ak vas Dolanove filmy nerozplacu, tak ste ich vobec nepochopili. ()
Dolan pôsobivo zachytáva psychológiu a iskrenie medzi postavami, skrz ktoré si lieči vlastných démonov. Na komplexne uspokojivý filmový zážitok to ale v tomto prípade nie je. Tom na farme je solídne rozohraná vzťahovka s odhalovaním temných tajomstiev a právd minulosti s gradujúcim napatím, ale vo finále vyznie doprázdna a stane sa iba angažujúcou, no netrvácnou momentkou. ()
Zlatý Lev - výběr ()
Třetí film, pod kterým je podepsaný Xavier Dolan, a který jsem málem nedokoukal. Mám takovej pocit, že ty jeho příběhy pro mě úplně nebudou. ()
Trochu bych přitlačila na ten punc psychologický víc, než na thriller, ale to je jen maličkost. Neřekla bych, že je tenhle snímek úplně pro každého, ale já jsem zase obohacená o něco trochu jiného, malinko zvláštního, ale přitom atmosféricky tak přitažlivého, že jsem chvíli váhala nad pětkou. Ze začátku jsem jen lehce oťukávala a našlapovala kolem všech postav velmi opatrně a byla jsem v pokušení všechny poslat do psychiatrické léčebny. Ovšem jakmile jsem se přehoupla přes polovinu Tomova pobytu na farmě, tak mě Xavier Dolan dostal do situace, která mě ani na minutu nedovolila odejít. Je vidět, že si s chutí zahrává s hlavní postavou Tomem a jestli si myslíte, že skvěle vygradovaný závěr je předvídatelný, tak to se hluboce mýlíte. Alespoň já jsem ho takový nečekala. Osobně bych přivítala trochu víc vykreslenější charaktery hlavních postav, ale možná právě jen ty letmé doteky byly účelové. Za mě určitě spokojenost. ()
Filmařsky vděčnou atmosféru homofobního prostředí narušuje nelogické jednání hlavního hrdiny. V některých filmech s činy hrdinů souhlasit nemusíte, a přesto chápete jejich motivace, v tomto případě jakékoliv osvětlení toho, proč se Tom chová tak, jak se chová, chybí. Ano, chápu, že oběť může přilnout ke svému vězniteli, jenže pokud ji tyran několikrát napadne jen pár hodin poté, co se poprvé potkali, a pokud oběť může svobodně kamkoliv jet nebo komukoliv zavolat, nedokážu si představit inteligentního, nezávislého člověka, který by vesnici neopustil nebo alespoň nezavolal policii. ()
Čistokrevná žánrovka, která zraje jak víno a Dolanův zářez, který mě z celé jeho dosavadní tvorby baví snad nejvíce, protože se nejedná o přestylizovanou exhibici hrající všemi barvami makronek plnou hystericky řvoucích postav, ale utlumenou a syrovou podívanou, z které mrazí. [MFFKV 2014] ()
Pocitová žánrovka kladúca dôraz na šifrovanú psychológiu postáv, účelnú izolovanosť fikčného sveta a silu provokatívnych náznakov. Hľadať v tom vnútornú logiku či zmysluplné motivácie je celkom zbytočné, kedže sa jedná o záležitosť pudovú a teda racionalitu zámerne odopierajúcu. "Tom à la ferme" považujem skôr za dômyselnú hru s divákom, kedy sa nad jednotlivými výstupmi musí aktívne premýšľať, spájať ich do prípadných súvislostí a širších významových rámcov a predovšetkým pristúpiť na striktné pravidlá fráze "takmer nič nie je také jednoduché ako to na počiatku vyzerá". Táto čisto ponurá, prevažne depresívna a prejavom utlmená poloha je na Dolanovi zaujímavá a to či už na plátne alebo spoza neho... ()
Opět se ukazuje, že někteří diváci zažijí pointu jen tehdy, když je praští do hlavy jako kus polena. Velmi komplexní film - zlomové body v lidské existenci, které způsobí např. smrt někoho blízkého, jsou velmi zajímavé právě proto, že se při nich může udát spousta změn - jedinečná možnost, kterak změnit jinak spíš rigidní trajektorie pohybu. (Almost) everything is possible. ()
Xavíkovu sofistikovanou tvorbu lze prakticky rozdělit do dvou skupin: 1) extravagantní; 2) seriózní. Přičemž snímek Tom na farmě je prvním impulzem Dolanova koketování s druhou alternativou, tedy vážným dramatem, v němž experimentuje, jestli se jeho signifikantní rukopis obejde bez nekonvenčních metod vyprávění a kreativního exhibicionismu. Vytváří se zde tak jistá kontraproduktivní ambivalence, která divákům na pohárcích jejich filmového jazýčku zanechá nechutně hořkou pachuť. Pojetí jako takový je až neuvěřitelně syrový a chladnokrevný, a jeho pochmurná atmosféra je neskutečně deprimující, až skoro nahání husí kůži - přičemž závěrečný 'Hitchcockovský antiklimax' ve finále vyšumí do ztracena. Xavík zde zkrátka mrhá svým jedinečným talentem a to je nesmírná škoda. ()
[Cinematik 2014] Sofistikovaná a surová queerovka, ktorá si s až puntičkárskym perfekcionizmom potrpí na hlboké rozvedenie sugestívne sa vyvíjajúcich charakterov postáv. Brilantná symbióza dramatickej vzťahovej šarády a temného thrilleru, v ktorom napätie graduje až na hranicu únosnej miery, pričom však nestráca jemnocit, ani v krátkych zábleskoch sa prejavujúci zmysel pre humor. Mužík za kamerou menom André Turpin je pre Dolana hotovou výhrou v lotérii a jeho podmanivé obrazy doplnené excelentným výberom a zapojením hudby spolu so zvrátenou vnútornou logikou (ne)reality divákom zarezonujú. Herecké stvárnenie postáv s charakteristickým spôsobom obliekania, rozprávania a konania je takmer bezchybné. Avšak až nepredvídateľnosť ďalšieho kroku či zvratu ich posúva na novú úroveň. Razantná zmena formátu obrazu v dvoch najmrazivejších scénach je priam geniálnym a progresívnym krokom mladého tvorcu, ktorý si je vedomý svojho talentu. Tom à la ferme je naratívne komplexným uzavretým celkom, v ktorom sú všetky zložky natoľko výrazné a nepriestrelné (ako napr. motivácie postáv), že žiadna z nich neprebíja ostatné, ale fungujú ako dômyselný organizmus, ktorému nič nechýba, ani nemá nič navyše. Som úprimne ohromený. 95% ()
Klasický, festivalový snímok (v dobrom myslené). Netradičný, málo predvídateľný, miestami ťažko pochopiteľný a hlavne po záverečných titulkoch premýšľate nad filmom ako celkom. Najväčším plusom je však mimoriadne hutná atmosféra. S Dolanom som sa určite nestretol posledný krát. ()
A to som si myslel, že Dolan sa vyšvihne a vzhľadom na vek profesne porastie. Zabil som svoju matku nebol zlý snímok na takého holobriadka. V tomto prípade mám ale pocit, akoby zastal na mieste, riešia sa tie isté, alebo podobné problémy len iným spôsobom. Navyše v snímku je slabo rozvinutá psychologizácia postáv, čo má za následok iba povrchné nazretie pod pokličku tém a mizivú úroveň drámy. To lepšie z filmu je thrillerové odkrývanie tajomstiev mŕtveho chalana a jeho rodiny, ale nečakajte žiadnu slávu, skôr len priemerné vyžitie. 60/100 ()
Dolanovi tlieskam. Bola to moja premiéra s týmto veľkým talentom a dopadla výborne. Každný má v sebe svojich démonov a to o čom nehovorí. Hlavné postavi vo filme to majú tiež a o tom je Tom na Farme. O žití s tým o čom nikto nechce nahlas hovoriť a o tom ako si to každý kompenzuje po svojom. Dokonalé psychologické vzťahové predstavenie. [9. MFF Cinematik 2014] ()
Príbeh filmu je zasadený snád' na samotný okraj sveta, do úplného a totálneho prdelákova! ()
Secrets and lies 2 ()
Dolanovi se výborně podařilo přenést autentickou atmosféru, perfektní vizuální i hudební zpracování ze svých předchozích snímků, zbytek ovšem zůstal kdesi v minulosti. Snímek plný nelogických situací, absurdních postav, šílených zmatků a "proč" v hlavě diváka. Ty šílené psychologické pochody jsem asi nestíhala a vysvětlení "chovám se divně, protože mi umřel milenec" mě moc nebaví. ()
Opět strašně super výtvor. Doporučuji. ()
Taková variace, daleko známější Třinácté komnaty. Podobná dějem a takřka i kvalitou. Syrová, ponurá a mnohdy i depresivní. O tom, že před minulostí se dá jen velmi těžko utéct. Zase jednou po čase snímek, který nutí dlouho k zamyšlení a přemýšlení zároveň. Skoro pět. ()
Dolan jiný a jinak. Výrazným vyšinutím ze série stylistických či dokonce surreálných imaginací, představujících po formální stránce klíčovou charakteristiku režisérovy tvůrčí dílny, zamířil čtyřiadvacetiletý Dolan k novým, dosud nepoznaným odstínům filmové dramaturgie, která se v jeho rukou stává neobyčejnou podívanou. Temný, děsivý, nelaskavý a nepřátelstvím i nevraživostí prostupující snímek je hazardní psychologickou hrou s minulostí i přítomností, vyhrocenou v několika momentech až k zoufalému zápasu o existenci sebe sama, ve světě, který, jak vidno nabízí různá řešení neobvyklých situací, do nichž se titulní hrdina tak trochu proti své vůli s postupujícím časem stále citelněji zaplétá. Prostředky, jakými je ústřední konflikt rámován, se tentokrát omezují na atmosfericky působivou část příběhu, tedy na svým způsobem odosobněné prostředí venkovské farmy, paralyzované také četnými naturalistickými obrazy všedního dne. Dolan, bez nejmenšího zaváhání zvládající obě strany kamery, se v roli homosexuálního mladíka "odjinud" bravurně dokázal vyhnout laciné sentimentalitě a divákům nabídl vyrovnaný herecký duel v partnerství s charismatickým Pierre-Yves Cardinalem. Tom na farmě je, stejně jako předchozí i následující filmy tohoto kanadského rodáka, fascinujícím, osobitým dílem, v němž lze i přes občasná klopýtnutí rozpoznat talent, přesahující svým extravagantním pojetím hranice severoamerického kontinentu. #Mezipatra 2014 ()
Reklama