Režie:
Claude ZidiKamera:
Jean-Jacques TarbèsHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Thierry Lhermitte, Miou-Miou, Eddy Mitchell, Michel Boujenah, Jean Benguigui, François Hadji-Lazaro, Sagamore Stévenin, Annick Alane, Frédéric Diefenthal (více)Obsahy(1)
Francois je vzorný manžel a obyčejný úředník. Jeho manželka však neví, že jako tajný agent občas jezdí opravovat porouchané telefonní ústředny, které neslouží běžným občanům. (oficiální text distributora)
Recenze (54)
Spíš průměrná francouzská dobrodružná komedie která doplácí na příliš civilní provedení a nedostatečně využitou zápletku. Remaky sice nemám rád, ale musím uznat, že Cameronova verze je podstatně lepší, akčnější a je v ní víc nadsázky, takže tolik nevadí podobný děj. Jediná výhoda originálu je roztomilá Miou-Miou a fakt, že Thierry Lhermitte je přece jenom lepší herec a uvěřitelnější tajný agent než Schwarzenegger. ()
To, co od tohoto filmu můžeme čekat, Zidi nesporně nabízí. Jde však ještě dál: nabízí totiž nepoměrně více. Vlídný sarkasmus, jemný, v podstatě laskavý humor, připomínající větřík, čechrající vodní hladinu hřebínky nežně pěnících vlnek, to je film, v němž rozverně hravé přechází jakoby náhodou do až tragicky lidského. Hra na špionáž najednou asociuuje Al Kaidu, ocelová neprůstřelnost francouzských zpravodajců je náhle překvapivě křehká a zranitelná. Po tomto přelivu vlnky, měnící se ve vlnu, děj zase utichá. Partnerské hrátky skutečné lásky, v níž není nikdy nic dost lidské, se zklidňují. Řeka děje po překonání peřejí vyúsťuje do laskavého, mírného konce. Je to tedy i není lehký film. V každém případě se jedná o mistrovské dílko lehkého žánru, které si více než zdárně tyká s "velkým" uměním hraného filmu. Zásluhou nejen režisérovou, ale i hereckého obsazení. Zjišťujeme, že nadčasový dialog nemusí zvonit krví, hroucením, stresem, agonií. Že se může snést i s běžným lidským životem, který je nesamozřejmý svou čítankovou samozřejmostí. ()
Kdo neumí stárnout, musí padnout.. Tajům špionážního řemesla příliš nerozumím a v poslední třetině jsem tu už v rozsáhlé sérii zvratů přestával mít jasno tom, kolik z dění znamená pro naše hrdiny reálné nebezpečí a kolik tvoří jen sofistikovaná hra zinscenována Francisem pro napínavé dobrodružství pro znuděnou manželku, příp. zinscenování Francisovým šéfem pro ještě větší zpestření života svého agenta s problémy v rodině. V tomto ohledu se přiznám, že jsem čekal velkolepější finále a ještě překvapivější pointu (SPOILER: ...a říkal si, zda tvůrci nezapojí do té hry v odhalení pozadí událostí i další členy rodiny, třeba syna Juliena, který je spočátku výraznou postavou a pak se náhle vytratí z děje... KONEC ****), ale jinak jsem byl velice spokojen a film mi bez jediného pocitu znudění utekl velice rychle a svižně. Zjišťuji, že tyto pozdější „temné“ dobrodružné komedie jako Prohnilí či Spolek darebáků mě od Claudea Zidiho baví snad ještě víc, než režisérova raná tvorba ve znamení Bažantů a spol. (kde jsem sice více obdivoval Zidiho hravé nápady, ale vzhledem k časté absenci souvislejšího příběhu se mi ten jeho styl až na výjimky nejednou omrzel ještě v polovině filmu) a vypadá to, že tady byl ještě Zidi pořád ve vrcholné formě. Ač děj překypuje napětím i akcí, pravidelně dochází k zábavným odlehčením, někdy směrem až k jemné parodii (třeba když Thierry Lermitte neodkladně jedná v akci se samopalem s pohádkovým pláštěm na sobě :)) a možná až na dvě, tři drsnější scény se mi to zároveň sledovalo pohodově. K mému překvapení mě tu úplně nejvíc bavil Eddy Mitchell, ač mám pocit, že jisté charisma a vtip mu dodával především Ladislav Frej v dabingu. [85%] ()
Podtrhnu-li a sečtu, vychází mi to na pěkné čtyři hvězdy, Claude Zidi přivedl na svět originál (Cameron se na něm přiživil a vykradl ho až zarážejícím způsobem). Thierry Lhermitte sehrál toho tajného agenta a „vzorného“ manžela uvěřitelně, lehce, velice příjemně.. Aneb jak to dopadne, když se jeden zaměří na svou vlastní rodinu, syn za školou, babička má pletky, manželka touží po změně a vzrušení.. Miou-Miou působí sympaticky, roztomile, líbila se mi.. ()
První dvě třetiny filmu jsou docela zábavný, ale v poslední třetině se to začne brát nějak moc vážně a z pohodový komedie se stane jakási akční blbina. Od Zidiho jsem čekal teda větší zábavu. Jinak nechci to moc porovnávat s americkou předělávkou od Camerona, protože tu jsem viděl asi před 10 lety, ale řek bych, že verze s Arnoldem mě bavila asi o trochu víc. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (3)
- Film přepracoval jako remake režisér James Cameron s názvem True Lies. (kowalski)
Reklama